Справа № 128/505/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026        м. Вінниця
Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Богородчани Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,- 

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу №ОДВ/108 від 05.02.2026, ОСОБА_1 05.02.2026 біля 13-35 год., в умовах особливого періоду, перебував на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в стані алкогольоного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із використанням алкотестеру «АлКонт U8300», результат 0,3461 проміле.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд адміністративних матеріалів відносно нього за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП проводити у його відсутність, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає та просив суворо не карати.
Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, по яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Відповідно до зазначеної норми Закону присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковою. А тому, суд вважає можливим розглянути адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП без його участі, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, обсяг яких суд вважає достатніми для прийняття рішення у справі, врахувавши заяву ОСОБА_1 ..
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяву ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.
Частиною третьою статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння вчинені в умовах особливого періоду .
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який діє на даний час. Також Президентом України було видано Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію».
На даний час ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 .
Під час розгляду даного адміністративного матеріалу встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: поява військовослужбовця на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підтверджується відомостями вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення №ОДВ/108 від 05.02.2026; протоколом №ОДВ/143 про адміністративне затримання від 05.02.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння (0,346 проміле); відеозаписом.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, тобто перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на території військового об`єкта в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.
Враховуючи особу ОСОБА_1 , грубий характер вчиненого ним правопорушення, визнання ним вини, посередню характеристику за місцем проходження військової служби, суд вважає за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини третьої статті 172-20 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто – 665,60 грн. Тому є всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 23, 27, 33, 40-1, 221, 266-1, 276, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд - 

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і призначити стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 6605 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя     Л.П. Шевчук