ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 березня 2026 року  м. Чернівці Справа № 716/68/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Лисака І.Н.,
суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Костижівської селищної ради,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Сірик І.С.,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком (а.с.1-5).
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Перемишлянського районного суду Львівської області. 
Не погоджуючись із ухвалою суду сторона позивача подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена помилково через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.
Вказує, щовідповідно до ст.316 ЦПК України заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання заявника. Оскільки позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , а тому справа підсудна саме Заставнівському районному суду.
Крім того, мотивує скаргу тим, що навіть у разі розгляду справи в порядку позовного провадження, згідно з ч.1 ст.28 ЦПК України позови про визначення місця проживання дитини, а також позови, що виникають з сімейних правовідносин, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи Провадження №22-ц/822/538/26

перебування позивача, якщо на його утриманні є малолітні діти. Діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з народження і по теперішній час проживають з батьком за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, актами обстеження умов проживання та довідками служби у справах дітей.
На підставі наведеного просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п.9 ч.1 ст.353 цього Кодексу, а саме про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Передаючи справу на розгляд іншого суду за підсудністю суд першої інстанції виходив з того, що вказана справа підлягає розгляду судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.
З таким висновком погоджується й апеляційний суд.
Судом встановлено, що позивач намагається довести існування спору між ним та колишньою дружиною з приводу встановлення факту самостійного виховання дітей батьком. Позивач заначив адресу відповідача АДРЕСА_2 (а.с.1-5).
Крім того, згідно відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи №31/2212 від 30.01.2026 року, наданого виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради – ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с.77).
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
У відповідності до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.
Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
Питання про територіальну підсудність даного позову суд вирішує, враховуючи правила про підсудність, визначені в статтях 27 (загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача), 28 (альтернативна підсудність за вибором позивача), 29 (підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами), 30 (виключна підсудність)ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, у своїй позовній заяві зазначив, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, у поданому позові позивач зазначив адресу фактичного місця проживання відповідачки: АДРЕСА_2 , що в подальшому було підтверджено відповіддю виконавчого комітету Перемишлянської міської ради на запит суду.
Відповідно до вимог частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України визначено перелік підстав, за якими підсудність справи може бути визначено за вибором позивача.
Проте, дана справа не відноситься до альтернативної підсудності за приписами статті 28 ЦПК України.
Таким чином, положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.
Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.
За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.
Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього кодексу.
В силу пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно частини 3 статті 31 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, передає справу на розгляд іншому суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, передача справи на розгляд іншому суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання дітей батьком, норми частини 1 статті 316 ЦПК України на правила позовного провадження не поширюються, що спростовує аргументи апеляційної скарги.
Також, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на положення частини 1 статті 28 ЦПК України й зазначення її у власній інтерпретації, як і доводи з приводу підтримання органом опіки та піклування розгляду справи за місцем проживання відповідача, оскільки в даній справі позов подано щодо встановлення факту самостійного виховання дітей батьком, який має розглядатися за приписами статті 27 ЦПК України.
За таких обставин, з урахуванням того, що зареєстрованим місцем проживання відповідачки є АДРЕСА_2 , суд першої інстанції зробив правильний висновок про підсудність справи Перемишлянському районного суду Львівської області.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач    І.Н. Лисак

Судді:     О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк