Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/8679/25
 
Провадження № 2/711/210/26

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
25 лютого 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Кошубінської Л.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
19.09.2025 директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 2109964748439 від 09.04.2021 у розмірі 38 026,20 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 2109964748439, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 3 000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. На виконання умов договору кредитодавець перерахував кошти на рахунок відповідача, що підтверджується листом платіжної організації. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109964748439. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109964748439. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2109964748439. Відповідач заборгованість за договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 53 442,90 грн., з яких: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 50 442,90 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути заборгованість у розмірі 38 026,20 грн., з яких: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 35 026,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього.
15.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що кредитний договір укладено 09.04.2021 на строк 16 днів, отже термін повернення кредиту настав 24.04.2021. Трирічний строк, протягом якого кредитор мав право звернутися до суду, закінчився 25.04.2024. Оскільки позов подано лише у вересні 2025 року, позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Крім того, позивач не надав первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредиту. Надана «інформаційна довідка» є внутрішнім документом, що не містить реквізитів платіжного документа та не ідентифікує власника карткового рахунку, на який нібито перераховувалися кошти. Витяг із Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 не містить підписів та печаток сторін, що унеможливлює перевірку законності переходу права вимоги до позивача. Крім того, його не було повідомлено про зміну кредитора. Заявлена сума заборгованості, де відсотки в 10 разів перевищують тіло кредиту, прямо суперечить засадам справедливості та розумності, а також законодавчим обмеженням щодо граничного розміру нарахувань у споживчому кредитуванні. . Заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи та документально не підтвердженою.
30.10.2025 представник позивача - Ткаченко М.М. подала відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що твердження відповідача про недоведеність факту перерахування коштів є необґрунтованим. Відповідач, маючи вільний доступ до своїх рахунків, не надав жодних доказів (наприклад, виписок з рахунку) на спростування отримання кредитних коштів. Позивач вважає, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Крім того, представник позивача вказала, що нарахування відсотків здійснювалося в межах погодженого сторонами строку кредитування (1 рік), що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. Відсоткова ставка є фіксованою та була погоджена відповідачем при укладенні договору. ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договорів відступлення прав вимоги (факторингу), що підтверджується відповідними актами та реєстрами боржників. Відсутність повідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов`язання і не є підставою для відмови у позові. Посилання відповідача на пропуск строку є безпідставними, оскільки перебіг позовної давності було зупинено у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Щодо розміру витрат на правову допомогу, то відповідач не надав доказів неспівмірності заявлених витрат, а суд не має права втручатися у домовленості між адвокатом та клієнтом щодо розміру гонорару.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2025 задоволено клопотання ТОВ «Коллект Центр» про витребування доказів. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію та документи: ідентифікаційні дані власника картки № НОМЕР_1 (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, адреса, контакти) та її повний номер; виписку про рух коштів за цією карткою за період з 09.04.2021 по 09.05.2021, зокрема докази зарахування кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн.; Підтвердження відкриття картки ОСОБА_1 та надання її повного номера; фінансовий номер телефону, на який надходили підтвердження операцій за вказаною карткою у період з 09.04.2021 по 09.05.2021; інформацію про зв`язок номера телефону НОМЕР_2 з анкетними даними ОСОБА_1 
09.01.2026 на виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» повідомило витребувану інформацію та надало відповідні докази. 
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи від адвоката Синиченко Д.В., яка представляє інтереси позивача на підставі довіреності від 16.12.2025, надійшла заява, у якій вона підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засіданняне з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що підстави, передбачені частиною 2 статті 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи відсутні, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи,всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
 
Судом встановлено, що 09.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі - товариство) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) в електронній формі укладено договір про надання фінансових послуг № 2109964748439 «Стандартний», який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «V7».
 
Відповідно до пункту 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
 
Пунктом 1.2. та 1.3. договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
 
Згідно з пунктом 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована.
 
Пунктом 1.4.1. та п.1.4.2. договору передбачено, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій салаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
 
Відповідно до пункту 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік.
 
ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 3 000,00 грн., шляхом зарахування 09.04.2021 грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , яку останній вказав в заяві-анкеті від 09.04.2021, що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01.08.2025.
 
Належність відповідачу банківської картки № НОМЕР_3 та перерахування на неї коштів у розмірі 3 000,00 грн. також підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251225/76592-БТ від 26.12.2025 та випискою від 26.12.2025.
 
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2109964748439 від 09.04.2021, сформованого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», встановлено, що відповідач на виконання умов договору не здійснив жодного платежу, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 23 760,00 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20 760,00 грн. - заборгованість по процентам.
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі - клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - фактор) укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 183 678,63, а фактор зобов`язався здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками. Сторони домовилися, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 5 535 543,12 грн. 
 
Згідно з платіжним дорученням № 307600018 від 03.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 5 535 543,12 грн., призначення платежу: оплата лоту згідно договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 без ПДВ. 
 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2109964748439 від 09.04.2021 у загальному розмірі 23 760,00 грн. 
 
В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору , а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн. без ПДВ. 
 
Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2109964748439 від 09.04.2021 у загальному розмірі 53 442,90 грн. 
 
Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Коллект Центр», станом на 29.08.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2109964748439 від 09.04.2021 становить 53 442,90 грн. (3 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50 442,90 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги).
 
Проте, звернувшись до суду із цим позовом, ТОВ «Коллект Центр», враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просило стягнути заборгованість у розмірі 38 026,20 грн., (3 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 35 026,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги).
 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що 09.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансових послуг № 2109967478439. На виконання умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 . 
 
Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів перерахування коштів. Факт перерахування кредиту та належність карткового рахунку № НОМЕР_3 саме ОСОБА_1 підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251225/76592-БТ та випискою від 26.12.2025. Оскільки відповідач не повернув кошти у встановлений строк, у нього виникла заборгованість.
 
Аргументи відповідача щодо несправедливості розміру відсотків суд вважає безпідставними. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору. Відповідач, підписуючи договір шляхом накладення електронного підпису, добровільно погодився на запропоновану процентну ставку. Суд зазначає, що позичальник мав можливість відмовитися від укладення правочину на таких умовах, проте свідомо прийняв їх, що покладає на нього обов`язок з їх виконання.
 
Правомірність переходу права вимоги за договором № 2109967478439 від 09.04.2021 до ТОВ «Коллект Центр» підтверджена належним чином оформленими договорами факторингу № 1-12 від 01.12.2021 та № 10-01/2023 від 10.01.2023 тавідповідними реєстрами боржників, скріпленими підписами та печатками сторін.
 
Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.
 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256, 257 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
 
Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
 
Водночас, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023.
 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
 
Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 04.05.2026.
 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
 
У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції від 08.11.2023) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
 
Надалі Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було виключено, що зумовило поновлення перебігу строків позовної давності.
 
Враховуючи, що договір № 2109967478439 укладено 09.04.2021, тобто в період дії карантину, строки позовної давності за ним спочатку були продовжені на строк дії карантину, згодом зупинені на строк дії воєнного стану і поновилися лише 04.09.2025.
 
Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
 
Отже, системно проаналізувавши надані докази у їх сукупності та норми чинного законодавства, суд доходить висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_1 , у порушення умов договору № 2109967478439 від 09.04.2021 та вимог статей 525, 526 ЦК України щодо належного виконання зобов`язання, у добровільному порядку та у передбачені строки не повернув фактично отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статей 133, 137 та 141 ЦПК України.
 
Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0555160023 від 15.09.2025. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
 
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
 
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
 
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу ТОВ «Коллект Центр надало копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 1202 від 01.08.2025, витяг з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025.
 
Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 904/4507/18, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
 
Водночас, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
 
В даному випадку, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи (справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками) та обсяг виконаної адвокатом роботи (адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним), а також принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ) заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2109964748439 від 09.04.2021 у розмірі 38 026,20 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., а всього 42 448,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова