Справа № 753/8560/25 
Провадження № 2/752/2576/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2026 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Білас С.В., розглянувши в цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1 стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №АВН0СТ155101704766330444 від 09.01.2024р. в розмірі 14 190,00 грн. станом на 25.04.2025р., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8 734,36 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 5 455,64 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 09.01.2024р., будучи клієнтом банку, відповідач уклав з позивачем Кредитний договір АВН0СТ155101704766330444 щодо надання кредиту в розмірі 10 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, разом з тим відповідачем не виконуються зобов`язання щодо погашення кредитного боргу, який станом на 25.04.2025р. склав 14 190,00 грн. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04.07.2025р. справу за позовом АТ «Акцент-Банк» передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2025р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Відповідач письмового відзиву на позов не подав.
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справи розглянута за наявними в ній матеріалами. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.
16.06.2022р. ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у якій зазначено, що ця Анкета-заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між ОСОБА_1 та АТ «А-Банк» становлять Договір про надання банківських послуг. 
У вказаній Заяві відповідач просив позивача встановити кредитний ліміт по рахунку на суму, зазначену в мобільному додатку. 
Також у Заяві вказано, що в разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць з першого дня користування кредитом. 
Також 09.01.2024р. між позивачем та відповідачем шляхом підписання Заяви про надання послуги «Швидка готівка» укладено Договір №АВН0СТ155101704766330444 про надання відповідачу кредиту на наступних умовах: вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; тип кредиту - кредит строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 10 000,00 грн.; строк кредиту - 36 місяців з 09.01.2024р. по 08.01.2027р. включно; процентна ставка (фіксована) - 85% на рік; розмір щомісячного платежу - 782,74 грн.; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 28 179,38 грн.
Судом встановлено, що вказаний Договір підписаний сторонами електронним підписом.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. 
За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресова пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем 09.01.2024р. надано відповідачу кредит у сумі 10 000,00 грн.
Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконує, з огляду на що в нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 25.04.2025р. складає суму 8 734,36 грн. за кредитом, 5 455,64 грн. за відсотками. 
Відповідач контррозрахунку заборгованості за Договором суду не надав.
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 8 734,36 грн. за кредитом та 5 455,64 грн. за відсотками.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суда відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості задовольнити.
2. Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 8 734,36 (вісім тисяч сімсот тридцять чотири грн. 36 коп.) грн. заборгованості за кредитом, 5 455,64 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять грн. 64 коп.) грн. заборгованості за відсотками. 
3. Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) грн. 
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080).
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 24.04.2026р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА