Справа № 635/1833/21
Провадження № 2/635/3358/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 березня 2026 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді – Березовської І.В., 
секретар судового засідання – Бурдюкова В.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
представник відповідача - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру діє представник - адвокат Лагутін І.В., звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, яким просить визнати за ним право власності: на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , та 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва – садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 6325180700:03:007:0231, а також стягнути судові витрати.
Позов мотивовано тим, що під час перебування у шлюбі сторонами набуто майно, що згідно приписів СК України відноситься до спільної сумісної власності подружжя, а саме: в 2016 році придбано автомобіль Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , та здійснено будівництво об`єкта нерухомості- садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231.
Садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований подружжям у 2011 році. На даний момент зазначений садовий будинок не введено в експлуатацію та відповідно до чинного законодавства не зареєстровано право власності на нього як на об`єкт нерухомого майна. Однак ступень готовності об`єкта наразі складає 100%, будинок є жилим та використовується для проживання родини.
Поділити вище зазначене спільне майно за домовленістю сторін є неможливим, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено в підготовче судове засідання. 
06 травня 2021 року представником відповідача Головань Т.Г. надано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що під час перебування у шлюбі сторонами було придбано два автомобіля: Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , та BMW 740, д.р.н. НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу за домовленістю між сторонами для подальшого використання автомобіль Volkswagen Jetta залишився у ОСОБА_3 , а автомобіль BMW 740 – у ОСОБА_1 26 лютого 2021 року автомобіль Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , був проданий ОСОБА_5 , оскільки після ДТП автомобіль потребував значних вкладень. Враховуючи домовленість щодо розподілу автомобілів між подружжям, відчуження ОСОБА_3 спірного автомобіля, позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , задоволенню не підлягає. Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності 1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва – садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231, оскільки зазначений садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами є об`єктом самочинного будівництва, а відтак не може бути предметом поділу між подружжям.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2021 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
06 липня 2023 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 22184 від 03 липня 2023 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2023 року поновлено провадження по справі. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, повідомлявся своєчасно і належним чином, позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі представника, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник Головань Т.Г. в судове засідання не з`явилися, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник відповідача Головань Т.Г. надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача, в задоволенні позову просила відмовити.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2008 року, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2019 року.
Перебуваючи у шлюбі сторонами було набуто автомобіль Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , який було зареєстровано за ОСОБА_3 , та здійснено будівництво об`єкта нерухомості- садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007: 
АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231, належить ОСОБА_3 та не є предметом позову у даній справі. 
Відповідно до висновку експерта № 22184 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 03 липня 2023 року, ступень готовності незавершеного будівництвом об`єкта - садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231, - 100%. На підставі такого ступеня будівельної готовності незавершеного будівництва об`єкта - садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231, можливо вважати будівництво доведеним до кінця. Технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити об`єкт незавершеного будівництва - садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6325180700:03:007:0231 відповідно до часток співвласників (частки майна є рівними). На розгляд суду запропоновано варіант розподілу з відступом від ідеальних часток співвласників. В дослідженні зазначений перелік будівельних робіт, який необхідно провести кожному із співвласників по запропонованому варіанту розподілу. Розташування садового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, с/рада Глибоківська, садівниче товариство «Дельфін», на земельній ділянці № НОМЕР_3 відповідає будівельним нормам та правилам.
Також судом встановлено, що 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 продала автомобіль Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7565/21/006417 від 26 лютого 2021 року.
Згідно інформації Територіального центру № 6350 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) № б/н, станом на 25 вересня 2025 року згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби відсутні. 
Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих сторонами доказів прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).
У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті).
Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.
Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22) та ін.
Послідовна і судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)).
Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, про те, що оскільки спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, є підстави для визнання за позивачкою права на частину спірного об`єкта незавершеного будівництва.
З матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок будувався в період перебування сторін у шлюбі, проте не був введений в експлуатацію.
Доказів отримання сторонами відповідної проектної документації та дозвільних документів на початок будівельних робіт будівництва спірного нерухомого майна, матеріали справи не містять.
З огляду на вказане, суд доходить висновку, що спірний будинок є самочинно збудованим під час перебування сторін у шлюбі нерухомими майном і не може бути об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу.
З огляду на те, що спірне майно є незакінчений будівництвом будинок, який не зданий в експлуатацію та який не зареєстрований у встановленому законом порядку, його неможливо визнати спільною сумісною власністю подружжя, а тому у даному випадку у позивача виникло право на частину будівельних матеріалів і виконаних робіт, вкладених у будівництво житлового будинку та господарських споруд на час припинення шлюбу, однак таких вимог позивач не заявив, а тому суд дотримуючись принципу диспозитивності цивільного процесу доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва.
Також не підлягають задоволенню вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного автомобіля, оскільки зазначений автомобіль відчужений ОСОБА_3 в 2021 році, вимог щодо стягнення з відповідача компенсації в розмірі 1/2 частки автомобіля позивач не заявляв. 
За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстав для стягнення з відповідача судового збору не вбачається.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя – відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Березовська