Яготинський районний суд Київської області

Справа № 382/196/26
Провадження № 2-о/382/15/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 квітня 2026 року Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кисіль О.А.
за участю секретаря Голованова В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Яготинська міська рада Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася з заявою до Яготинського районного суду Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 .
Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1974 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також житлового будинку, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1261 ЦК України заявниця являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом.
Крім того, заявниця являється спадкоємицею зазначеного майна за заповітом.
В передбачений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса заявниця не зверталася, оскільки вважала, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, так як проживала разом з ним на день смерті.
Разом з тим, нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено заявниці, що з поданих нею документів вбачається, що вона та померлий не були зареєстровані за однією адресою, а тому з огляду на вказані обставини позивачкою пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину він не може.
В той же час, факт мого постійного проживання з чоловіком - ОСОБА_2 - до дня його смерті однією сім`єю за адресою: по АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження від 19 січня 2026 року, а також показами свідків.
Таким чином, з огляду на вказані обставини з метою оформлення своїх спадкових прав заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Враховуючи вищевикладене просила встановити, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із своїм чоловіком, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 30.01.2025 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. надати на адресу суду в строк до 18 березня 2026 року інформаційну довідку щодо реєстрації спадкової справи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутності, у вирішенні питання у розгляді заяви покладається на розсуд суду.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці по справі, свідків, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.
Так, з показань свідка ОСОБА_3 даних в судовому засіданні, вбачається, що вона є сусідкою та їй відомо, що спочатку ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , вони проживала разом за однією адресою, без реєстрації шлюбу, а потім з 2010 по 2015 рік одружилися і також проживала за однією адресою по день смерті ОСОБА_2 ..
З показань свідка ОСОБА_4 даних в судовому засіданні вбачається, що вона являється сусідкою, та ОСОБА_2 знала багато років, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом проживали 20 років та були офіційно одружені, та проживали як чоловік і дружина. Вона у них була на святах і просто приходила у гості, тому їй відомі дані обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1974 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також житлового будинку, що розташовані по АДРЕСА_1 . В передбачений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса заявниця не зверталася, оскільки вважала, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, так як проживала разом з ним на день смерті. Разом з тим, нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено заявниці, що з поданих нею документів вбачається, що вона та померлий не були зареєстровані за однією адресою, а тому з огляду на вказані обставини позивачкою пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину він не може. (а.с.9-18)
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що за вказаними параметрами ОСОБА_2 інформація відсутня. (а.с.23)
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і
Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога є законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Керуючись ст.258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст.1216-1218, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , заінтересована особа: Яготинська міська рада Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, задовольнити. 
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 08 квітня 2026 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 08.04.2026 року.

Суддя Кисіль О. А.