Справа №591/5984/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О.В.	
Номер провадження 33/816/967/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , з участі секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.О., розглянувши у залі суду в місті Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 27 травня 2025 року о 23 год 43 хв в м. Суми по вул. Кузнечній, 24 керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Дербін Д.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на наявних в матеріалах справи відеозаписах зафіксовано лише процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівниками поліції додано не було. Окрім цього, долучені відеозаписи не є безперервними, а тому не можуть визнаватися належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Жодних ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проявляв, а тому вимога працівників поліції пройти огляд у встановлений законом порядок є безпідставними. Також, апелянт вважає, що в діях співробітників поліції, під час складання протоколу вбачається упереджене ставлення до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Поміж іншим, останньому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербін Д.О. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. 
Заслухавши захисника особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення від 28 травня 2025 року серії ЕПР 1 № 343714;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд в КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань»;
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відмова останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля, вбачається, як 27 травня 2025 року о 23 год 43 хв в м. Суми по вул. Кузнечній, 24 працівники поліції переслідували автомобіль «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки вказаного транспортного засобу, із салону автомобіля, з місця водія вийшов ОСОБА_1 та намагався покинути місце зупинки, проте був затриманий працівниками поліції.
Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та координації рухів.
У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого медичного закладу.
Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначені відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.
Тобто, долучені відеозаписи містять інформацію, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, на відеореєстраторі зі службового автомобіля та нагрудних камерах працівників поліції зафіксовано рух автомобіля «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому зупинився у дворі житлових будинків по вул. Кузнечній в м. Суми. Після закінчення руху транспортного засобу, з місця водія вийшов чоловік, який за зовнішніми ознаками, одягу, відповідав особі, яка знаходилася біля житлового будинку та в подальшому встановлена працівниками поліції, як ОСОБА_1 .
Щодо доводів апелянта про те, що відеозаписи не є повними та безперервними, то їх апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки ними зафіксовано реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи. Окрім цього, дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого водієм правопорушення. На відео зафіксована процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка відображена достатньо повно для можливості констатувати її законність, а саме пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я та відмова ОСОБА_1 від огляду.
Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 розділу І Інструкції зазначено, що на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан сп`яніння.
Вирішення їх наявності чи відсутності відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння, а тому доводи апелянта про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що стверджуються долученими відеозаписами.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції явно упереджене, прямо суб`єктивно ставилися до ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписами з нагрудної камери інспекторів поліції, з яких убачається, що останній відмовлявся на вимогу поліцейських пред`являти посвідчення водія та документи на транспортний засіб, намагався покинути місце затримання.
Підстав вважати, що ОСОБА_1 не розумів суті пред`явленої до нього поліцейськими вимог, а також наслідків його відмови від проходження запропонованого медичного огляду не встановлено. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
З огляду на викладене, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху, у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає принципу пропорційності та не свідчить про порушення його прав.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.О., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.О. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.