Справа № 286/4067/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Гришковець А. Л. , 
із секретарем Павленко Л. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29.07.1997, укладений між Нововелідницькою сільською радою та ним – ОСОБА_1 , житлового будинку АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок, мотивуючи тим, що він проживає в с. Сорокопень Коростенського району Житомирської області та має у власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Вищевказаний будинок він придбав 29 липня 1997 року у Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області. Ним були сплачені кошти в сумі 1788 грн.. З того часу він постійно проживає у даному будинку, тобто протягом 28-ми років. Будинок був проданий йому Нововелідницькою сільською радою, у власності якої перебував, так як був прийнятий сільською радою на баланс у громадянина, який побажав відселитися з радіоактивної зони. Право власності на майно сільська рада мала, але не зареєструвала його в Коростенському БТІ. Будинок був прийнятий на баланс сільської ради, про що є відповідний акт, тобто будинок перейшов у комунальну власність. На сьогодні Нововелідницької сільської ради немає, так як вона увійшла до Словечанської громади. Правонаступником Нововелідницької сілсьької ради є Словечанська сільська рада. 
Він звернувся до державного реєстратора із проханням провести державну реєстрацію його права власності, але йому було надано роз`яснення про неможливість проведення такої реєстраційної дії. 
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. 
Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність. Представник відповідача надав заяву, в якій також просить справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.
Суд, врахувавши письмові позиції сторін, наведені в їх письмових заявах, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Оскільки, позивач в позовній заяві стверджує, що спірний житловий будинок придбаний ним 29.07.1997, то вказані правовідносини регулюються положеннями чинного на той час ЦК УРСР (1963 року).
Згідно зі ст.4 ЦК (1963 року) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
За вимогами ст. 42 ЦК УРСР угоди могли укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).
За змістом ст. 44 ЦК УРСР у письмовій формі повинні укладатися угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців та інші угоди, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.
Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнанні такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК УРСР ).
Коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення (ст.154 ЦК УРСР ).
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 47 ЦК УРСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ч.2 ст. 47 ЦК УРСР ).
Ця норма права звільняє сторону правочину від його нотаріального посвідчення лише у разі недобросовісного виконання іншою стороною його умов.
Визнання в судовому порядку правочину дійсним без його нотаріального посвідчення можливо у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, така домовленість підтверджується письмовим доказом, відбулося повне або часткове виконання договору, одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.
З підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку чи його частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК України за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди і відсутність встановлених законом перешкод для її нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до акту прийому житлового будинку, закупленого у ОСОБА_2 в с. Сорокопень від 29.07.1997, складеного головою Нововелідницької сільської ради народних депутатів Романухою П. А., власником житлового будинку і холодних споруд ОСОБА_2 , житловий будинок та холодні споруди на день прийому вільні від проживання. Загальна вартість вказаного житлового будинку і холодних споруд відповідно до обміру становить 1788 грн. (а. с. 6). 
Копія квитанції до прибуткового касового ордера від 29.07.1997 свідчить, що було прийнято від ОСОБА_1 за житловий будинок грошові кошти в 1788 грн. (а. с. 9). 
При цьому, суд звертає увагу, що в квитанції зазначено підприємство, організація – Велідники ЦБ, а не Нововелідницька сільська рада. Крім того, вказана квитанція взагалі не містить відомостей за який саме будинок були сплачені кошти, де він знаходиться та на яких умовах придбавався. 
З копії виписки Нововелідницького старостинського округу №8 Словечанської сільської ради №1517 від 04.09.2025 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 за 2024-2028 роки) житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Рік побудови 1965 (а. с. 7). 
Копія виписки Нововелідницького старостинського округу №8 Словечанської сільської ради №1658 від 21.10.2025 свідчить, що земельна ділянка площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована та у приватну власність не передавалась (а. с. 8). 
Інформаційна довідка КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» №552 від 23.10.2025 підтверджує, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 комунальним підприємством не проводилась (а. с. 10). 
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.11.2025 свідчить, що Нововелідницька сільська рада перебуває в стані припинення (а. с. 17). 
Лист Гладковицької сільської ради №Б-442 від 06.11.2025, в свою чергу, свідчить про неможливість проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі акту приймання-передачі житлового будинку, квитанції до прибуткового касового ордера та виписки з погосподарської книги (а. с. 18-19). 
Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, щодо будинку АДРЕСА_1 та інформація Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні (а. с. 20). 
Поряд з тим, позивачем не доведено, що його право оспорюється відпровідачем, що він втратив можливість посвідчити договір (хоча Нововелідницька сільська рада і знаходиться в стані припинення, однак, її правонаступником є Словечанська сільська рада, тобто відповідач у справі), що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним із підстав, зазначених у позові. 
Крім того, він сам зазначає, що звернувся до суду лише через 28 років після придбання будинку. 
Відтак, оцінюючи спірні правовідносини та наявні у справі докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та про відсутість правових підстав для їх задоволення. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до Словечанської сільської ради (код ЄДРПОУ: 04343398), що розташована за адресою: с. Словечно Коростенського району Житомирської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, відмовити за безпідставністю. 
На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя:	  	А.  Л.  Гришковець     Повний текст рішення складено 17.04.2026.