Іванківський районний суд Київської області

Справа № 366/320/26
Провадження № 1-кп/366/174/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(на підставі угоди про визнання винуватості)
16 березня 2026 Іванківський районний суд Київської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарi судового засідання ОСОБА_2 ,
за участi прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 – ОСОБА_6 
педагога – ОСОБА_7 
представника сектору ювенальної превенції – ОСОБА_8 
служба у справах дітей Овруцької міської ради Житомирської області – ОСОБА_9 
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в селищі Іванків кримінальне провадження № 12025111180000418 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черепин, Овруцького району, Житомирської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою (студент 2-го курсу Овруцького професійного ліцею за спеціальністю тракторист-машиніст), не одруженого, утриманців немає, не працює, не інвалід, раніше не судимого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року, близько 23 год 15 хв, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого тимчасового проживання, де спільно вживали спиртні напої.
В подальшому, в той же час продовжуючи перебувати у житловому будинку за вищевказаною адресою, між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відбувся конфлікт на грунті словесних образ щодо дотримання правил гігієни та різких запахів від ОСОБА_4 , під час якого в ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці і в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, діючи умисно, взяв в праву руку кухонний ніж, який знаходився поруч на кухонному столі, та стоячи навпроти потерпілого, наніс один удар лезом вказаного ножа в область черевної порожнини ОСОБА_10 .
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесенні удару ножем, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення черевної порожнини з пораненням лівої долі печінки, гемоперитонеум 1 л згортків свіжої крові, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. 

16 березня 2026 року між Начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 , та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , та за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_10  (наданою в порядку абзацу п`ятого ч. 4 ст. 468 КПК України)  укладена угода про визнання винуватості.

За умовами цієї угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та визнання та відшкодування цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 19. Код ЄДРПОУ: 42032422) кошти, витрачені Комунальним некомерційним підприємством Іванківської селищної ради «Іванківська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 38 146 грн. (тридцять вісім тисяч сто сорок шість гривень), а у разі недостатності в ОСОБА_4 майна для відшкодування шкоди, такі кошти буде відшкодує його матір, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 75, ст. 104 КК України, узгоджено обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Також суду надано заяву потерпілого ОСОБА_10  в якій останній зазначає, що надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Потерпілий  ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, у зв`язку із заклопотаністю, однак у своїй писмовій заяві підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити з узгодженою в ній мірою покарання. Зазначив, що він надавав свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Крім того, йому повністю відшкодована матеріальна (моральна) шкода, претензій майнового характеру, він до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_4  свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, погодився з встановленими обставинами, визнав цивільний позов прокурора та зобов`язався його відшкодувати. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.
Захисник – адвокат ОСОБА_5  в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що  ОСОБА_4  обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4  роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.
Суд переконався, що обвинувачений  ОСОБА_4  повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, але працездатний, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, навчається, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, - може виконати взяти на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 75, 104 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, складеної заступником начальника Коростенського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, ОСОБА_12  дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 

Згідно листа за підписом начальника Коростенського районного управління поліції ВП № 1 з розташуванням у м. Овруч, ОСОБА_13 , під час перевірки 24.01.2026 року працівниками сектору реагування патрульної поліції за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , до якого було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21:00 по 06:00, останній був відсутній за місцем проживання.
Крім того, 25.01.2026 року працівниками патрульної поліції відносно неповнолітнього ОСОБА_4 було складено адміністративні матеріали за: ч. 2 ст. 122; ч. 2 ст. 126; ч. 5 ст. 121; ч. 1 ст. 130; ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався та підстави для його застосування відсутні.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 474, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 16 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 12025111180000418 від 25.11.2025 про визнання винуватості, укладену між Начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури  ОСОБА_11  та обвинуваченим  ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 75, ч. 3 ст. 104 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до органів з питань пробації;
повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_4  додаткові обов`язки:
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
(дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля) – утриматись від керування транспортними засобами до отримання у встановленому законом порядку посвідчення водія, в тому числі у стані алкогольного сп`яніння.

Запобіжний захід не обирався та підстави для його застосування відсутні.

Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_4  на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 19. Код ЄДРПОУ: 42032422) кошти, витрачені Комунальним некомерційним підприємством Іванківської селищної ради «Іванківська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого  ОСОБА_10 у розмірі 38 146 грн. (тридцять вісім тисяч сто сорок шість гривень), а у разі недостатності в ОСОБА_4 майна для відшкодування шкоди, такі кошти буде відшкодовувати його матір, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі.

Речові докази: змиви з плям бурого кольору, схожих на кров; кухонний ніж з ручкою темного кольору, з плямами бурого кольору на лезі, схожими на кров; кофта з плямами бурого кольору, схожими на кров; п`ять столових ножів; фрагменти туалетного паперу із плямами бурого кольору, схожими на кров; майку в смугу чорного та сірих кольорів, марки «adidas» з плямами бурого кольору, схожими на кров – знищити.
На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя /підпис/
З оригіналом згідно
Суддя    ОСОБА_14