ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4162/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Сальнікової Г.І. 
при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Керівника Берестинської окружної прокуратури (63304, Харківська обл., м. Берестин, вул. Історична, буд. 73) в інтересах держави в особі Старовірівської сільської ради (63251, Берестинський р-н., Харківська обл., с. Старовірівка,  вул. Центральна, буд. 60) 	
до 	1. Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (63251, Берестинський р-н., Харківська обл., с. Старовірівка,  вул. Центральна, буд. 60) ,  2. Фізичної особи-підприємця Назимка Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 ) 	
про 	визнання недійсними угод та стягнення 1940140,73 грн. 	
за участю представників:
прокурор - Хряк О.О.;
позивач - не з`явився;
відповідач 1 - не з`явився;
відповідач 2 - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Берестинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старовірівської сільської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, 2. Фізичної особи-підприємця Назимка Андрія Олександровича, згідно вимог якої просить суд:
- визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 12.09.2024 до Договору №53 від 03.07.2024 укладену між Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (код ЄДРПОУ 45243891) та фізичною особою-підприємцем Назимко Андрієм Олександровичем (РНОКПП: НОМЕР_1 );
- визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 12.09.2024 до Договору №53 від 03.07.2024 укладену між Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (код ЄДРПОУ 45243891) та фізичною особою-підприємцем Назимко Андрієм Олександровичем (РНОКПП: НОМЕР_1 );
- стягнути з фізичної особи-підприємця Назимка Андрія Олександровича (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Старовірівської сільської ради (код ЄДРПОУ 04398092) 1940140,73 грн. 
Крім того, просить суд судові витрати стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Про дату та час розгляду справи повідомити Берестинську окружну прокуратуру Харківської області, сторони та Харківську обласну прокуратуру, якою забезпечуватиметься участь у справі. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
08.12.2025 в системі діловодства суду зареєстровано заяву про усунення недоліків (вх. №28501), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 13.01.2026 об 11:00.
24.12.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача - 2 зареєстровано заяву про вступ у справу як представника (вх. №30228), в якій просить суд залучити в якості представника відповідача - 2 та надати доступ до електронної справи №922/4621/25 в підсистемі "Електронний суд", яку задоволено та надано доступ до електронної справи в підсистемі "Еелектронний суд" повноважному представнику відповідача - 2. 
25.12.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника ФОП Назимка Андрія Олександровича зареєстровано заяву (вх. №30245), в якій просить надати можливість адвокату Бакуліній М.С. приймати участь в усіх судових засіданнях у справі №922/4162/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіси Електронного суду/відповідного модулю ЄСІТС.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.12.2025 заяву ФОП Назимка Андрія Олександровича (вх. №30245 від 25.12.2025) задоволено. Призначено проведення підготовчого засідання на 13.01.2026 об 11:00 та наступних судових засідань у режимі відеоконференції.
29.12.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 1 зареєстровано заяву про долучення повноважень та внесення відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи (вх. №30512), в якій просить суд для забезпечення прав на доступ до електронної справи та для можливості реалізації прав та обов`язків в електронному вигляді, внести дані рнокпп до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи №922/4162/25, що розглядається Господарським судом Харківської області та долучити до матеріалів справи документи щодо підтвердження повноважень представника Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, яку задоволено та надано доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд" повноважному представнику відповідача - 1.
31.12.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №30616), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та у задоволенні позову просить суд відмовити. Крім того, просить суд стягнути з Харківської обласної прокуратури витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000,00 грн. 
В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що 03.07.2024 за результатом проведеної процедури закупівлі №UA-2024-06-04001308-а, Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області (покупець) та фізична особа-підприємець Назимко Андрій Олександрович (продавець), керуючись Законом України "Про публічні закупівлі" та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 р. №1178, уклали договір №53, відповідно до пунктів 1.1., 1.2. якого продавець зобов`язався поставити покупцю товар – пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 код згідно ДК 021:2015 09110000-3 Тверде паливо, в кількості та по ціні відповідно до специфікації (Додаток 1 до договору), а покупець – прийняти і оплатити такі товари.
12.09.2024 керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ Договору, цінових довідок торгово-промислової палати №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024, уклали додаткову угоду №2 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3320 грн. за тону та 294,9797 тон за ціною 5500 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 366,75423 тон за ціною 5900,00 грн. за тону. Укладенню додаткової угоди №2 від 12.09.2024 р. передував лист ФОП Назимко А.О. вих. №16-8 від 16.08.2024 р., яким повідомлялось, що подальше виконання договору можливе шляхом коригування ціни товару, а саме збільшення вартості кожної одиниці твердого палива у зв`язку із нестабільною ситуацією на ринку та сезонним коливанням (підвищенням) вартості товару у виробника і в цілому на енергетичному ринку твердого палива України та в Харківській області, в умовах військового стану, світової енергетичної кризи, зростання цін на енергоресурси. Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника станом на 03 липня 2024 року №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024 станом на 14 – 16 серпня 2024 р. 
05.12.2024 керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ договору, цінових довідок торгово-промислової палати №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024, сторони уклали додаткову угоду №4 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3320, грн. за тону, 57,55 тон за ціною 5500 грн. за тону, 164,25951 тон за ціною 7950,00 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 270,30 тон за ціною 5900,00 грн. за тону, 69,4 тон за ціною 8200,00 грн. за тону. Укладенню додаткової угоди №4 від 05.12.2024 р. передував лист ФОП Назимко А.О. вих. №03-12 від 03.12.2024 року, яким повідомлялось, що виконання договору можливе за умови коригування ціни товару, а саме збільшення вартості кожної одиниці твердого палива у зв`язку із нестабільною ситуацією на ринку та сезонним коливанням (підвищенням) вартості товару у виробника і в цілому на енергетичному ринку твердого палива України, та саме в Харківській області, в умовах військового стану, світової енергетичної кризи та зростання цін на енергоресурси. Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024. 
За період з дати укладення договору по 06.02.2025 року на виконання умов договору ФОП Назимко А.О. поставив Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського (до перейменування – Красноградського) району Харківської області пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 загальною кількістю 433,58 тон та загальною вартістю 2438001,07 грн.; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 загальною кількістю 346,56 тон та загальною вартістю 2099225,78 грн., з посиланням на видаткові накладні: №23 від 12.07.2024 р., №25 від 22.07.2024 р., №30 від 01.08.2024 р., №39 від 20.09.2024 р., №40 від 20.09.2024 р., №41 від 24.09.2024 р., №42 від 24.09.2024 р., №43 від 25.09.2024 р., №44 від 26.09.2024 р., №45 від 26.09.2024 р., №46 від 26.09.2024 р., №47 від 27.09.2024 р., №48 від 30.09.2024 р., №49 від 04.10.2024 р., №50 від 07.10.2024 р., №51 від 07.10.2024 р., №52 від 09.10.2024 р., №53 від 09.10.2024 р., №56 від 18.10.2024 р., №57 від 08.11.2024 р., №59 від 08.11.2024 р., №60 від 15.11.2024 р., №61 від 20.11.2024 р., №62 від 06.12.2024 р., №63 від 11.12.2024 р., №64 від 16.12.2024 р., №65 від 18.12.2024 р., №66 від 19.12.2024 р., №67 від 26.12.2024 р., №1 від 23.01.2025 р., №2 від 24.01.2025 р., №3 від 27.01.2025 р., №5 від 06.02.2025 р. 
Вказано, що отриманий згідно видаткових накладних товар за договором Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського (до перейменування – Красноградського) району Харківської області повністю оплатив, що підтверджується платіжними інструкціями: №146 від 19.07.2024 р., №151 від 30.07.2024 р., №156 від 05.08.2024 р., №198 від 24.09.2024 р., №199 від 24.09.2024 р., №204 від 26.09.2024 р., №205 від 26.09.2024 р., №211 від 01.10.2024 р., №212 від 01.10.2024 р., №213 від 01.10.2024 р., №214 від 01.10.2024 р., №215 від 01.10.2024 р., №216 від 01.10.2024 р., №228 від 08.10.2024 р., №229 від 08.10.2024 р., №230 від 08.10.2024 р., №233 від 15.10.2024 р., №234 від 15.10.2024 р., №246 від 22.10.2024 р., №273 від 11.11.2024 р., №274 від 12.11.2024 р., №287 від 19.11.2024 р., №297 від 25.11.2024 р., №342 від 20.12.2024 р., №343 від 20.12.2024 р., №357 від 26.12.2024 р., №18 від 28.01.2025 р., №19 від 28.01.2025 р., №20 від 28.01.2025 р., №23 від 30.01.2025 р., №29 від 10.02.2025 р.
На підтвердження коливання цін при внесенні змін до спірних додаткових угод було надано висновок Кіровоградської РТПП за результатами цінового моніторингу №В-298 від 08.07.2024 р., Цінова довідка Харківської ТПП №1031/24 від 16.08.2024 р. та Цінова довідка Харківської ТПП №1561/24 від 03.12.2024 р.
Вважає, що з урахуванням змісту положень наведеної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 р. в період укладення оскаржуваних прокурором додаткових угод №2 від 12.09.2024 р. та №4 від 05.12.2024 р. було надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення без прив`язки до обмеження у 10%. Зміни ж, які знову встановили (повернули) обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, були внесені до Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 постановою Кабінету Міністрів України №1067 від 01.09.2025 р. 
Крім того, вважає, що прокурор не довів належними засобами доказування наявності порушеного, оспорюваного права чи охоронюваного інтересу особи, в інтересах якої прокурором подано даний позов. 
09.01.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 1 зареєстровано заяву про поновлення процесуального строку (вх. №692) та прийняття відзиву з долученням до матеріалів справи. 
В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що 03.07.2024 за результатом проведеної процедури закупівлі №UA-2024-06-04001308-а, Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області (покупець) та фізична особа-підприємець Назимко Андрій Олександрович (продавець), керуючись Законом України "Про публічні закупівлі" та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 р. №1178, уклали договір №53.
Відділом ЖКГ Старовірівської сільської ради під час виконання договору №53 від 03.07.2024 було укладено додаткові угоди №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 про зміну вартості товару у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю та на підтвердження надано цінові довідки торгово-промислової палати, як це передбачено підпунктом 2 пункту 19 Особливостей, що підтверджується довідками торгово-промислової палати. 
Зазначено, що оскаржувана додаткова угода №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 укладені керуючись пунктом 2 ст. 19 Особливостей. Додаткові угоди №2 та №4 були укладені з дотриманням документального підтвердження: офіційні довідки Харківської ТПП та Кіровоградської РТПП підтверджують зростання цін на пелети. 
Вважає, що станом на момент укладення договору і станом на момент укладення спірних додаткових угод обмеження, що загальне збільшення ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, як і обмеження щодо зміни ціни 1 раз на 90 днів - не діяли. Правові підстави для визнання додаткових угод недійсними відсутні. Невідповідність додаткових угод приписам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не свідчить про їх невідповідність приписам Особливостей, згідно яких договір та додаткові угоди укладались. 
Окрім того, зазначено, що Старовірівська сільська рада не є правонаступником Відділу ЖКГ, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради та не є стороною за договором про закупівлю товарів №53 від 03.07.2024 р., а тому вважає, що Старовірівська сільська рада не є належним позивачем у справі та прокурором обрано не ефективний спосіб захисту. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, враховуючи обставини та обґрунтування, що зумовили незначний пропуск процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, з метою реалізації принципів змагальності та рівності учасників справи перед законом та судом, а також повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, суд дійшов висновку задовольнити клопотання відповідача - 1, поновити пропущений процесуальний строк та долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи. Разом з тим, встановити позивачу строк у п`ять календарних днів з дати даного судового засідання для подання відповіді на відзив відповідача - 1 на підставі статті 42, 165, 119, 233-234 ГПК України. Разом з тим, у зв`язку з необхідністю додаткового часу для дослідження матеріалів справи та надання можливості усім учасникам процесу скористатись своїми процесуальними правами та обов`язками, оголошено перерву в судовому засіданні до 03.02.2026 об 11:00 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України. 
14.01.2026, 15.01.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від прокуратури зареєстровано відповідь на відзив (вх. №1125, 1208), в якій просить суд позов задовольнити у повному обсязі. 
У вказаних заявах по суті справи зазначено, що 03.07.2024 Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області з ФОП Назимко Андрій Олександрович укладено договір №53 про закупівлю товарів "Пелети паливні з лушпиння соняшника, 6мм, ДСТУ 7124; Брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123" (UA-2024-06-04 001308-a). Ціна договору становить 4494150,00 грн. 
Згідно з додатком 1 до договору №53 від 03.07.2024 ціна за 1 тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 визначена у 3329 гривень, а ціна за 1 тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 визначена у 3329 гривень. У подальшому, між сторонами укладено додаткову угоду №2 від 12.09.2024 до вказаного договору, якою ціна за тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику,6 мм, ДСТУ 7124, визначена 5500 грн. (збільшено на 65% від ціни визначеної у договорі); за тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123, визначена 5900 грн. (збільшено на 77% від ціни визначеної у договорі). Додатковою угодою №4 від 05.12.2024 до вказаного договору ціна: за тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124, визначена 7950 грн. (збільшено на 139 % від ціни визначеної у договорі); за тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123, визначена 8200 грн. (збільшено на 146% від ціни визначеної у договорі).
Акцентує увагу, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм ЦК України (ст.651) та ГК України (ст.188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.
Наголошує, що перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.
До того ж, необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до договору обґрунтовано відповідачем- 2 коливанням ціни товару на ринку, на підтвердження чого надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати. Таким чином, якщо постачальник документально підтвердить замовнику, що ціна на товар коливалась на ринку такого товару від ціни в договорі і до ціни на момент підписання (застосування умов) додаткової угоди (або між додатковими угодами), обґрунтує та доведе, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), то можна говорити про наявність підстав для внесення змін до договору.
Однак цінова довідка №В-298 від 08.07.2024, видана Кіровоградською торгово промисловою палатою, №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024 видані Харківською торгово-промисловою палатою, що саме стали підставою для укладення додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 до договору, містять інформацію щодо вартості пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 та брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 на момент укладання договору, тобто станом на 14-16.08.2024, на 03.07.2024 та на 03.12.2024. Проте в них відсутня інформація щодо середньозваженої ціни на пелети паливні з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 та брикети паливні з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 станом на календарні періоди між вказаними датами, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни протягом усього строку дії договору. Кіровоградська та Харківська торгово-промислова палата у своїх довідках вказала, що інформація, зазначена в них, має виключно довідко-інформаційний характер. При цьому, будь-яких документальних підтверджень на обґрунтування висновків Харківської торгово-промислової палати щодо ціни на пелети та брикети з лушпиння соняшнику станом на 2024 рік вказані довідки не містять.
Разом з тим, акцентовано увагу на тому, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 р. у справі №920/19/24 підтвердила, що: сукупне підвищення ціни товару в публічних закупівлях за додатковими угодами у разі зміни ринкової ціни не може перевищувати 10% від ціни, визначеної в договорі при укладенні; це обмеження застосовується до всіх послідовних змін ціни за договором, а не окремо до кожної додаткової угоди; відповідно, всі додаткові угоди, які призвели до загального зростання понад 10%, підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені бюджетні кошти можуть бути стягнені; ВП ВС уточнила, що така 10% межа є сукупною для всіх додаткових угод у рамках одного договору (тобто не можна "обходити" обмеження шляхом послідовних укладань окремих угод).
Таким чином, прокурор резюмує, що жодного належного обґрунтування та документального підтвердження факту підвищення (коливання) ціни, що дає підстави для укладення додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 до договору, ФОП Назимко А.О не надав, тому, як наслідок, укладання додаткових угод до договору, якими збільшено ціну товару є безпідставними, укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону, а тому, з огляду на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України, підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.
Виходячи з вищевикладеного, на підставі додаткових угод №2, 4 до договору безпідставно Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області сплачено бюджетних коштів на загальну суму 1940140,73 грн., які підлягають стягненню з ФОП Назимко А.О. відповідно до наведених вище положень законодавства. 
Окрім того, зазначено, що відповідно до розділу 4 Положення про відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, затвердженого рішенням Старовірівської селищної ради від 05.12.2024 відділ фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету та є розпорядником місцевого бюджету нижчого рівня, видатки на утримання відділу встановлюються сільською радою. Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області підзвітний та підконтрольний Старовірівській сільській раді. 
Таким чином, Старовірівська сільська рада Берестинського району Харківської області є органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах. Органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах як сторона договору та розпорядник коштів місцевого бюджету територіальної громади є Старовірівська сільська рада. Підставою для представництва інтересів держави у даному випадку є нездійснення уповноваженим органом – Старовірівською сільською радою, захисту інтересів держави, а саме невжиття нею заходів цивільно-правового характеру щодо примусового повернення бюджетних коштів у сумі 1940140,73 грн. 
Наміру Старовірівської сільської ради самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення коштів за вказаних обставин не простежується. Водночас, прокурором здійснені всі можливі заходи щодо повідомлення уповноваженого органу про виявлені порушення законодавства та можливості захистити інтереси територіальної громади в судовому порядку. Бездіяльність уповноваженого державного органу щодо звернення до суду з позовом вказує на нездійснення цим органом захисту інтересів держави та є підставою для представництва прокурором в суді інтересів держави в даному випадку.
19.01.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано заяву про залишення відповіді на відзив, поданої 14.01.2026 керівником Берестинської окружної прокуратури без розгляду (вх. №1489).
20.01.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано заяву про залишення відповіді на відзив, поданої 15.01.2026 керівником Берестинської окружної прокуратури без розгляду (вх. №1498).
20.01.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано заперечення на відповідь на відзив керівника Берестинської окружної прокуратури від 14.01.2026 р. (вх. №1523), в яких в задоволенні позову просить суд відмовити. 
В обґрунтування заперечень у вказаній заяві по суті справи зазначено, що з урахуванням змісту положень постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 р. в період укладення оскаржуваних прокурором додаткових угод №2 від 12.09.2024 р. та №4 від 05.12.2024 р. було надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення без прив`язки до обмеження у 10 %. Вважає, що вимога прокурора про стягнення 1940140,73 грн за ст. 1212 ЦК України є необґрунтованою, оскільки: кошти були отримані відповідачем-1 на підставі діючих (на момент розрахунку) додаткових угод; товар (паливні брикети) був фактично поставлений у повному обсязі; зміна ціни була зумовлена об`єктивними ринковими факторами (зростання вартості сировини та логістики в умовах війни). Оскільки у справах, на які посилається прокурор, правовідносини регулювалися загальними нормами Закону (з лімітом 10%), а у даній справі спеціальними нормами Особливостей (без ліміту 10%), такі правовідносини не є подібними.
Крім того, Старовірівська сільська рада, як орган місцевого самоврядування та власник бюджетних коштів, надала відповідь, у якій чітко зазначила про відсутність порушень її прав та законних інтересів при укладанні оскаржуваних додаткових угод. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у зв`язку з необхідністю додаткового часу для дослідження матеріалів справи та надання можливості усім учасникам процесу скористатись своїми процесуальними правами та обов`язками, усне клопотання прокурора про відкладення розгляду справи задоволено. Підготовче засідання відкладено 10.02.2026 о 13:30 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.
06.02.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано клопотання про відкладення розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження (вх. №3020), в якому просить суд продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів на підставі частини 3 статті 177 ГПК України. Визнати причини неявки представника відповідача - 2 адвоката Бакуліної М.С. у підготовче засідання 10.02.2026 об 13:30 по справі поважними. Відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні на іншу, більш пізню, дату та час. 
09.02.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 1 зареєстровано клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №3250), в якій просить відкласти судове засідання по справі, призначене на 10.02.2026 о 13:30 у зв`язку з участю у слідчих діях 10.02.2026 за кримінальним провадженням. 
10.02.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від прокуратури зареєстровано додаткові пояснення у справі (вх. №3262), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи. 
10.02.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від прокуратури зареєстровано заяву (вх. №3264), в якій просить суд поновити строк на подання відповідей на відзиви та прийняти подані 14 та 15 січня 2026 р. відповіді на відзив до матеріалів справи. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 розглянувши заяви представника відповідача - 2 про залишення відповіді на відзив без розгляду (вх. №1489 від 19.01.2026, вх. №1498 від 20.01.2026), а також заяву прокурора про поновлення строку на подання відповідей на відзив (вх. №3264 від 10.02.2026), дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, приймаючи до уваги обґрунтування прокурора щодо поважності причин пропуску процесуального строку, які визнаються судом поважними, враховуючи, що пропуск строку є незначним, а також з огляду на необхідність реалізації принципу змагальності сторін та вже подання заперечень на відповідь на відзив, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача - 2, задоволення заяви прокурора, поновлення пропущених процесуальних строків та долучення відповіді на відзив (вх. №1125 від 14.01.2026, вх. №1208 від 15.01.2026) до матеріалів справи на підставі статті 116, 119, 166, 169, 170, 233-234 ГПК України. 
Також, у зв`язку з необхідністю додаткового часу для дослідження матеріалів справи та надання можливості усім учасникам процесу скористатись своїми процесуальними правами та обов`язками, клопотання представника відповідача - 1 про відкладення розгляду справи задоволено. Клопотання представника відповідача - 2 про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження задоволено. Продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 24.02.2026 о 10:40 на підставі статті 177, 183, 232, 233 ГПК України. 
23.02.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано клопотання про призначення судової експертизи у справі (вх. №4488), в якій просить суд призначити у справі №922/4162/25 комплексну судово-економічну та судово-товарознавчу експертизу, виконання якої доручити Дніпровському науково дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 26238495, вул. Січеславська Набережна, 17, оф. 801, м. Дніпро, 49000). 
На вирішення експертизи поставити наступні питання: 1) Чи мало місце коливання середньозваженої ціни на товар: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 , та брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 код згідно ДК 021:2015 , і якщо мало, то в сторону збільшення чи в сторону зменшення, в якому розмірі (в грошовому та відсотковому співвідношенні) за такі періоди: з 03.07.2024 по 12.09.2024 (включно) та з 12.09.2024 по 05.12.2024 (включно)? 2) З урахуванням наданих довідок торгово-промислових палат та інших документів щодо поставки, поданих в матеріали справи №922/4162/25, а також загальнодоступних офіційних даних щодо цін на ринку на товар: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 , та брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 код згідно ДК 021:2015 , за відповідні періоди (з 03.07.2024 по 12.09.2024 (включно) та з 12.09.2024 по 05.12.2024 (включно)), визначити, чи мало місце коливання ринкових цін на товар в період дії Договору №53 від 03.07.2024 р. та укладення додаткових угод №2 від 12.09.2024 р. і №4 від 05.12.2024 р., і якщо так – у якому відсотковому діапазоні (по періодах)? 3) Встановити, чи перевищують ціни за одиницю товару, а саме: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 , та брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 код згідно ДК 021:2015 , фактично застосовані за додатковими угодами №2 від 12.09.2024 р. і №4 від 05.12.2024 р. до Договору №53 від 03.07.2024 р., середньоринкові ціни на аналогічний товар у відповідні періоди, і якщо так - у якій орієнтовній величині (у відсотках)? 3. Зупинити провадження у справі №922/4162/25 на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта. 
24.02.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано додаткові пояснення у справі (вх. №4569), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.02.2026 дослідивши матеріали справи, заслухавши представників учасників процесу, враховуючи відсутність достатніх правових та фактичних підстав для призначення у справі комплексної судово-економічної та судово-товарознавчої експертизи об`єктивної неможливості вирішення господарського спору по суті на підставі наявних в матеріалах справи доказів без звернення до спеціальних знань судового експерта, з огляду на принцип розумності строків розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача – 2 про призначення судової експертизи (вх. №4488 від 23.02.2026) слід відмовити на підставі статті 99, 183, 232, 233 ГПК України.
Також, враховуючи, що у справі виконані усі завдання підготовчого засідання, визначені частиною 1 статті 177 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026 о 12:00 на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 183, 232, 233 ГПК України.
06.09.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 1 зареєстровано заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи (вх. №5491).
10.03.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №5752), в якій просить суд визнати причини неявки представника - адвоката Бакуліної М.С. у судове засідання, призначене на 10.03.2026 о 12:00 по справі поважними та відкласти розгляд справи на більш пізню дату та час. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 клопотання представника відповідача - 1 та клопотання представника відповідача - 2 про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи відкладено на 17.03.2026 о 12:20 на підставі статті 201, 216, 232, 233 ГПК України. 
16.03.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано заяву про припинення повноважень представника (вх. №6305), в якій повідомляє суд про припинення повноважень - адвоката Бакуліної М.С. як представника ФОП Назимка А.О. у справі №922/4162/25.
17.03.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 зареєстровано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та надання доступу до електронної справи (вх. №6381), в якому представник - адвокат Гурський В.С. просить суд внести дані рнокпп до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи №922/4162/25 та перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді. Також, просить суд відкласти розгляд справи з 17.03.2026 на іншу дату. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у зв`язку з необхідністю додаткового часу для дослідження матеріалів справи та надання можливості усім учасникам процесу скористатись своїми процесуальними правами та обов`язками, клопотання представника відповідача - 2 (вх. №6381 від 17.03.2026) задоволено. Відкладено судове засідання на 31.03.2026 о 12:45 та надано повноважному представнику відповідача - 2 доступ до електронної справи на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України. 
Прокурор у судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. При цьому про дату, час та місце судових засідань повідомлені судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Відповідно до частини 5 статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з частиною 7 статті 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено спосіб належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет" (правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21, від 02.11.2022 у справі №910/14088/21).
Матеріали справи свідчать, що копії ухвал Господарського суду Харківської області із визначеними у них датою, часом та місцем проведення судових засідань було надіслано до зареєстрованого електронного кабінету усіх учасників справи, про що свідчать наявні довідки про доставку електронних листів до їх зареєстрованих Електронних кабінетів.
Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/4162/25 було оприлюднено в електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.
Разом з тим, 31.03.2026 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача - 2 адвоката Гурського В.С. зареєстровано клопотання (вх. №7610), в якому повідомляє про те, що не має можливості прийняти участь в судовому засіданні, оскільки о 14:00 буде надавати правничу допомогу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вірхівецької міської ради в Господарському суду Дніпропетровської області у справі №904/248/26, а тому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату. 
Розглянувши вище вказане клопотання, дослідивши матеріали справи, а також заслухавши думку присутнього в судовому засіданні прокурора, який заперечив проти його задоволення, суд зазначає наступне. 
Пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства, передбачених статтею 2 ГПК України, основною умовою для якого є неможливість вирішення господарського спору у відповідному судовому засіданні. При цьому, підставою для відкладення розгляду справи є наявність для цього обґрунтованих причин.
Відповідно до вимог статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Статтею 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до частин 1, 3 якої, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Водночас відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Однак у даному разі суд зазначає, що посилання представника відповідача - 2 у поданому клопотанні на неможливість прибуття у судове засідання через зайнятість в іншому судовому процесі, не має безумовним наслідком для чергового відкладення розгляду справи, враховуючи, що судом вже було задоволено попереднє клопотання представника відповідача - 2 про відкладення розгляду справи. При цьому в силу наведених вище законодавчих положень, сторона у справі не позбавлена права особисто брати участь у судовому процесі або мати декілька представників з метою забезпечення представництва своїх інтересів у судовому засіданні, а також заявити клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з огляду на різницю в часі між судовим засіданням по іншій та даній справі. 
Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р. та інші).
Враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом учасників справи відповідно до статті 42 ГПК України, а явка учасників справи в судові засідання обов`язковою не визнавалася, беручи до уваги, що чергова неявка представника відповідача - 2 в призначене судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, зважаючи на те, що неможливість забезпечення явки в призначене судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі не має безумовним наслідком для відкладення розгляду справи, враховуючи процесуальні строки для розгляду справи по суті, а також заперечення прокурора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання. 
Окрім того, суд приймає до уваги, що повноважний представник відповідача - 1 під час розгляду справи у судовому засіданні зазначив про зміну правової позиції щодо заявлених позовних вимог, просив суд не приймати до уваги викладені у відзиві на позовну заяву заперечення проти позовних вимог, залишив вирішення спору на розсуд суду та просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. 
Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Також, матеріали справи свідчать, що судом було проведено достатню кількість судових засідань та надано сторонам можливість висловити свою правову позицію по справі. 
Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши прокурора, суд встановив наступне.
Щодо обґрунтування підстав представництва прокурором інтересів держави.
Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Пунктом 3 статті 131-1 Конституції передбачено, що на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та в порядку, що визначені законом.
Згідно з статтею 131-1 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури визначено законом.
Вимогами частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звернутися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження випадках та в порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.
Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріального або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відтак, звернення до суду з позовом та пред`явлення позовних вимог до відповідача є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд.
Звертаючись до суду з позовом, прокурор, як особа, яка користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу, самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або відсутність такого.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 дійшла таких висновків: 1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо: орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави; 2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: - відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; - орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Отже, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Що б інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 143 Конституції України місцеві органи самоврядування затверджують програми соціально-економічного розвитку і контролюють їх виконання, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування.
Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено статус сільських, селищних, міських рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Згідно частини 1, 9 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Сільські, селищні, міські ради мають печатки із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, рахунки в установах банків України. 
Згідно частини 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
За статтею 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Згідно з частиною 1 статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і здатне спричинити істотної шкоди не тільки інтересам територіальної громади, але й інтересам держави. Держава намагається створити умови для ефективного використання бюджетних коштів при закупівлі товарів, робіт та послуг, створюючи відповідні механізми при проведенні закупівель, які закладені у законі. Дотримуватися цих правил повинні всі учасники процедур закупівель.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" замовниками, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, є юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.
Згідно пункту 18 частини 1 статті 2 БК України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Згідно пунктів 6, 7, 8 частини 1 статті 2 БК України бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України, яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.
Відповідно до пунктів 4, 7 частини 5 статті 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошторис розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плати використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне та цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
Згідно пункту 1.1. Положення про Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, затвердженого рішенням LXIII сесії Старовірівської сільської ради VIII скликання від 05.12.2024 року №4151 (далі - Положення) , Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області є виконавчим органом Старовірівської сільської ради, що утворюється сільською радою, є підзвітним та підконтрольним сільській раді та Старовірівському сільському голові. 
Відповідно до пункту 1.4. Положення засновником, органом управління Відділу є Старовірівська сільська рада Берестинського району Харківської області. 
Відповідно до пункту 1.6. Положення передбачено, що положення про Відділ, структура, штатна чисельність та фонд оплати праці спеціалістів затверджується рішенням Старовірівської сільської ради. 
Відповідно до пункту 4.1. Положення Відділ є неприбутковою організацією та фінансується за рахунок коштів сільського бюджету, які виділені на його утримання. 
З огляду на вказане, Старовірівська сільська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах та є розпорядником коштів місцевого бюджету територіальної громади. 
Прокурором зазначено, що підставою для представництва інтересів держави у даному випадку є нездійснення уповноваженим органом – Старовірівською сільською радою, захисту інтересів держави, а саме невжиття нею заходів цивільно-правового характеру щодо примусового повернення бюджетних коштів у сумі 1940140,73 грн.
Відповідачами під час здійснення закупівлі товару порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного витрачання коштів бюджету. Укладення недійсних додаткових угод до первісного договору всупереч норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі" є прямим порушенням законності в бюджетній системі, підриває довіру громадян і наносить матеріальний збиток.
Матеріали справи свідчать, що Берестинською окружною прокуратурою на адресу Старовірівської сільської ради направлено лист вих. №59-985 вих-25 від 13.03.2025, в якому з огляду на вимоги частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" повідомлено про те, що з спірних додаткових угод вбачається збільшення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10% та без наявних на те документально підтверджених підстав за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2024-06-04-001308-а. Відтак, керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура просила в найкоротший строк, але не пізніше 25.03.2025 надати інформацію згідно листа. 
Старовірівська сільська рада листом від 01.04.2025 №1059/02-33 повідомила, зокрема, про те, що результатами публічної закупівлі UA-202406-04-001308-а було укладено договір №53 від 03.07.2024 з постачальником ФОП Назимко А.О. Зміни до договору про закупівлю здійснені згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, яка регулює порядок проведення публічних закупівель у період воєнного стану. Зазначено, що Відділом ЖКГ Старовірівської сільради не вживались заходи претензійно-позовної роботи до ФОП Назимок А.О. та відділ не має наміру звертатись до суду. 
Берестинською окружною прокуратурою на адресу Старовірівської сільської ради направлено листа за вих. №59-3346 вих-25 від 26.08.2025 в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про виявлені порушення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування для їх стягнення.
У відповідь Старовірівська сільська рада листом від 27.08.2025 №2771/02-33 зазначила, що сільська рада не вживала заходів претензійно-позовної роботи до ФОП Назимко А.О. та не мають наміру звертатися до суду, що вказує на бездіяльність вказаного органу. Відтак, Берестинською окружною прокуратурою листом вих. №59-920-25 від 21.11.2025 було повідомлено Старовірівську сільську раду в порядку пункту 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" про вжиття заходів представницького характеру в частині звернення до суду з позовною заявою. 
Таким чином, прокурором зазначено, що наміру Старовірівської сільської ради самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення коштів за вказаних обставин не простежується. Водночас, прокурором здійснені всі можливі заходи щодо повідомлення уповноваженого органу про виявлені порушення законодавства та можливості захистити інтереси територіальної громади в судовому порядку. 
Суперечності, які виникають у бюджетних правовідносинах, зачіпають як інтереси держави, так і суспільні інтереси, тож порушення інтересів держави у цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.
Вказане вище стало підставою для захисту порушених інтересів держави прокуратурою шляхом представництва в суді, оскільки при наявності порушень інтересів держави та бездіяльності органу, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, прокурором встановлена наявність визначених статтею 53 ГПК України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення з даною позовною заявою до господарського суду.
На підставі вище наведеного та наявних в матеріалах справи доказів, а також аргументів прокурора, наведених ним у позові, суд дійшов висновку, що прокурором доведено підстави для представництва інтересів держави в особі позивача та звернення до суду із вказаним позовом, а тому заперечення відповідачів щодо цього є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо суті спору, суд виходить з наступного.
03.07.2024 за результатом проведеної процедури закупівлі №UA-2024-06-04 001308-а, Відділ житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області (далі - відповідач - 1, покупець) та фізичною особою-підприємцем Назимко Андрієм Олександровичем (далі - відповідач - 2 , продавець), керуючись Законом України "Про публічні закупівлі" та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 року №1178, уклали договір №53 (далі - договір).
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. договору продавець зобов`язався поставити покупцю товар – пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 код згідно ДК 021:2015 09110000-3 Тверде паливо, в кількості та по ціні відповідно до специфікації (додаток 1 до договору), а покупець – прийняти і оплатити такі товари. 
Відповідно до пункту 3.1. договору ціна договору становить 4494150 грн. без ПДВ.
Згідно умов пункту 10.1. договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. 
Відповідно до пункту 11.3. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених в п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 року №1178. 
Згідно з Додатком №1 до договору (специфікації) кількість товару поставки становить: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 700 тон, ціна за тону 3329,00 грн. (без ПДВ); брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 650 тон, ціна за тону – 3329,00 грн. (без ПДВ). 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 12.09.2024 керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ Договору, цінових довідок торгово-промислової палати №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024, продавець та покупець уклали додаткову угоду №2 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3320, грн. за тону та 294,9797 тон за ціною 5500 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 366,75423 тон за ціною 5900,00 грн. за тону. 
Укладенню додаткової угоди №2 від 12.09.2024 передував лист відповідача - 2 за вих. №16-8 від 16.08.2024 року, яким повідомлялось, що подальше виконання договору можливе за умови коригування ціни товару, а саме збільшення вартості кожної одиниці твердого палива у зв`язку із нестабільною ситуацією на ринку та сезонним коливанням (підвищенням) вартості товару у виробника і в цілому на енергетичному ринку твердого палива України, та саме в Харківській області, в умовах військового стану, світової енергетичної кризи та зростання цін на енергоресурси. Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника станом на 03 липня 2024 року №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024 станом на 14 – 16 серпня 2024 року. 
Окрім того, 05.12.2024 керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ договору, цінових довідок торгово-промислової палати №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024, продавець та покупець уклали додаткову угоду №4 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3329, грн. за тону, 57,55 тон за ціною 5500 грн. за тону, 164,25951 тон за ціною 7950,00 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 270,30 тон за ціною 5900,00 грн. за тону, 69,4 тон за ціною 8200,00 грн. за тону. 
Укладенню додаткової угоди №4 від 05.12.2024 передував лист відповідача - 2 за вих. №03-12 від 03.12.2024 року, яким повідомлялось, що подальше виконання договору можливе лише за умови коригування ціни товару, а саме збільшення вартості кожної одиниці твердого палива у зв`язку із нестабільною ситуацією на ринку та сезонним коливанням (підвищенням) вартості товару у виробника і в цілому на енергетичному ринку твердого палива України, та саме в Харківській області, в умовах військового стану, світової енергетичної кризи та зростання цін на енергоресурси. Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024.
Крім того, між сторонами укладено додаткову угоду №3 від 29.11.2024, №5 від 16.12.2024, №6 від 18.12.2024, №7 від 24.12.2024, №8 від 14.01.2025 до договору №53 від 03.07.2024 р. 
Матеріали справи свідчать та відповідачами не заперечується, що продавець поставив, а покупець прийняв та оплатив пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 загальною кількістю 433,58 тон, загальною вартістю 2438001,07 грн.; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 загальною кількістю 346,56 тон, загальною вартістю 2099225,78 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: 
- видаткова накладна №23 від 12.07.2024 р. про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,48 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 78164,92 грн.; 
- видаткова накладна №25 від 22.07.2024 р. про прийняття пелети паливні з лишпиння соняшнику в обсязі 23,24 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 77365,96 грн.; 
- видаткова накладна №30 від 01.08.2024 р. про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 25,93 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 86320,97 грн.;
- видаткова накладна №39 від 20.09.2024 р. про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,6 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 78564,40 грн.;
- видаткова накладна №45 від 26.09.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 24,43 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 81327,47 грн.;
- видаткова накладна №46 від 26.09.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 24,99 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 83191,71 грн.;
- видаткова накладна №49 від 04.10.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 24,85 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 82725,65 грн.;
- видаткова накладна №50 від 07.10.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 7,18 тонн за ціною 5500 грн. за 1 тонну на загальну суму 39490,00 грн.;
- видаткова накладна №51 від 07.10.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 17,31 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 57624,99 грн.;
- видаткова накладна №56 від 18.10.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 25,45 тонн за ціною 5500 грн. за 1 тонну на загальну суму 139975,00 грн.;
- видаткова накладна №61 від 20.11.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 24,92 тонн за ціною 5500 грн. за 1 тонну на загальну суму 137060,00 грн.;
- видаткова накладна №63 від 11.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 26,6 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 211470,00 грн.;
- видаткова накладна №62 від 06.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,51 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 178954,50 грн.;
- видаткова накладна №64 від 16.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,86 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 189687,00 грн.;
- видаткова накладна №65 від 18.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,69 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 180385,50 грн.;
- видаткова накладна №66 від 19.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,54 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 179193,00 грн.;
- видаткова накладна №67 від 26.12.2024 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 10 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 79500,00 грн.;
- видаткова накладна №3 від 27.01.2025 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,22 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 176649,00 грн.;
- видаткова накладна №4 від 28.01.2025 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 18,1 тонн за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 143895,00 грн.;
- видаткова накладна №5 від 06.02.2022 про прийняття пелети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 19,68 грн. за ціною 7950 грн. за 1 тонну на загальну суму 156456,00 грн.;
- видаткова накладна №41 від 24.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,85 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 134815,00 грн.;
- видаткова накладна №42 від 24.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,85 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 134815,00 грн.; 
- видаткова накладна №43 від 25.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,36 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 137824,00 грн.;
- видаткова накладна №44 від 26.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 22,24 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 131216,00 грн.;
- видаткова накладна №47 від 27.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 21,94 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 129446,00 грн.;
- видаткова накладна №48 від 30.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 24,82 тонн за ціною 3329 грн. за 1 тонну на загальну суму 82625,78 грн.;
- видаткова накладна №52 від 09.10.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,12 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 136408,00 грн.;
- видаткова накладна №53 від 09.10.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,34 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 137706,00 грн.;
- видаткова накладна №40 від 20.09.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 44,2 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 260780,00 грн.;
- видаткова накладна №57 від 08.11.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,32 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 137588,00 грн.;
- видаткова накладна №59 від 08.11.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 23,38 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 137942,00 грн.;
- видаткова накладна №60 від 15.11.2024 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 19,7 тонн за ціною 5900 грн. за 1 тонну на загальну суму 116230,00 грн.;
- видаткова накладна №1 від 23.01.2025 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 25,21 тонн за ціною 8200 грн. за 1 тонну на загальну суму 206722,00 грн.;
- видаткова накладна №2 від 24.01.2025 про прийняття брикети паливні з лушпиння соняшнику в обсязі 26,23 тонн за ціною 8200 грн. за 1 тонну на загальну суму 215108,00 грн.
Отриманий згідно видаткових накладних товар відповідач - 1 повністю оплатив, що підтверджується учасниками справи та про що свідчать платіжні інструкції: №146 від 19.07.2024 р., №151 від 30.07.2024 р., №156 від 05.08.2024 р., №198 від 24.09.2024 р., №199 від 24.09.2024 р., №204 від 26.09.2024 р., №205 від 26.09.2024 р., №211 від 01.10.2024 р., №212 від 01.10.2024 р., №213 від 01.10.2024 р., №214 від 01.10.2024 р., №215 від 01.10.2024 р., №216 від 01.10.2024 р., №228 від 08.10.2024 р., №229 від 08.10.2024 р., №230 від 08.10.2024 р., №233 від 15.10.2024 р., №234 від 15.10.2024 р., №246 від 22.10.2024 р., №273 від 11.11.2024 р., №274 від 12.11.2024 р., №287 від 19.11.2024 р., №297 від 25.11.2024 р., №342 від 20.12.2024 р., №343 від 20.12.2024 р., №357 від 26.12.2024 р., №18 від 28.01.2025 р., №19 від 28.01.2025 р., №20 від 28.01.2025 р., №23 від 30.01.2025 р., №29 від 10.02.2025 р.
Таким чином, обставини справи свідчать та відповідачами не заперечується, що за поставку пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм., ДСТУ 7124 згідно вказаних видаткових накладних у кількості 433,58 тонн та з урахуванням додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 сплачено 2438001,07 грн., а за поставку брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 у кількості 346,56 тонн та з урахуванням додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 сплачено 2099225,78 грн. 
Прокурором наголошено, що на підставі спірних додаткових угод відповідачем - 1 безпідставно сплачено на рахунок відповідача - 2 кошти у розмірі 1940140,73 грн., які підлягають стягненню на підставі статті 216, 1212 ЦК України. 
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, а також заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.
Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.
Таким чином, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2, 3 частини 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: незаконність змісту правочину; недотримання форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Отже, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-806цс16 тощо.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлені Законом України "Про публічні закупівлі".
Метою закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Положеннями статті 5 Закону "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Згідно з частинами 1, 2 статті 13 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог.
Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи. Для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій.
Договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" зміна істотних умов договору можлива у разі збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Передбачена частиною 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% має на мені запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.
Системний аналіз положень частини 1 статті 525, статті 526, частини 1 статті 651 ЦК та положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (висновок Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22 від 18.06.2024 у справі №922/2595/23).
Відповідно до пункту 11.3. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених в п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 року №1178.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2024 року керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ договору, цінових довідок торгово-промислової палати №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024, продавець та покупець уклали спірну додаткову угоду №2 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3329, грн. за тону та 294,9797 тон за ціною 5500 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 366,75423 тон за ціною 5900,00 грн. за тону. 
Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника станом на 03 липня 2024 року №В-298 від 08.07.2024 та №1031/24 від 16.08.2024 станом на 14 – 16 серпня 2024 року. 
Окрім того, 05.12.2024 року керуючись п. 19 Постанови Кабміну від 12 жовтня 2022 року №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами), згідно пункту 3.2. розділу ІІІ договору, цінових довідок торгово-промислової палати №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024, продавець та покупець уклали спірну додаткову угоду №4 до договору №53 від 03.07.2024 року, якою внесли зміни до договору, а саме зменшили кількість та змінили ціну товару: пелети паливні з лушпиння соняшника, 6 мм, ДСТУ 7124 – 212,65 тон за ціною 3329, грн. за тону, 57,55 тон за ціною 5500 грн. за тону, 164,25951 тон за ціною 7950,00 грн. за тону; брикети паливні з лушпиння соняшника, сировина ДСТУ 7123 – 270,30 тон за ціною 5900,00 грн. за тону, 69,4 тон за ціною 8200,00 грн. за тону. 
Для обґрунтування та документального підтвердження коливання цін на ринку твердого палива України надавались цінові довідки торгово-промислової палати про ринкову вартість пелети паливної та брикетів паливних з лушпиння соняшника №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024.
Верховним Судом у постанові від 06.02.2025 у справі №916/747/24 наголошено, що сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 виснувала, що на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Враховуючи зміст умов пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" суд зазначає, що необхідність відображення такої інформації зумовлюється тим, що у випадку підтвердження коливання цін на ринку, відповідні зміни до договору підлягають внесенню з урахуванням таких показників коливання цін. У кожному випадку зміна ціни в договорі має містити відповідне документальне підтвердження.
Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка стала підставою для внесення відповідних змін та містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.
Згідно висновку Кіровоградської торгово-промислової палати за результатами цінового моніторингу №В-298 від 08.07.2024 надано цінову інформацію про ринкову вартість на пелети паливні з лушпиння соняшника та брикети паливні з лушпиння соняшника станом на 03.07.2024, яка може становити: пелети паливні з лушпиння соняшника - 3000,00 - 4500,00 грн. з ПДВ за тонну; брикети паливні з лушпиння соняшника - 3300,00 - 6000,00 грн. з ПДВ за тонну. Цінова інформація, надана в висновку, дійсна тільки на вказану дату. 
Відповідно до цінової довіки Харківської торго-промислової палати №1031/24 від 16.08.2024 згідно з проведеним аналізом цінових пропозицій продавців твердого палива станом на 14-16 серпня 2024 року на ринку Харківської області встановлено наступний рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ або кінцева ціна реалізації, пакування у біг-бегах з урахуванням доставки на склад покупця у межах м. Харків): пелети паливні з лушпиння соняшнику, 6мм - 5080 - 9800 грн/т.; брикети паливні з лушпиння соняшнику - 6680,00 - 9660,00 грн/т.
Відповідно до цінової довіки Харківської торго-промислової палати №1561/24 від 03.12.2024 згідно з проведеним аналізом цінових пропозицій продавців твердого палива станом на 03 грудня 2024 року на ринку Харківської області встановлено наступний рівень роздрібних цін (вказана кінцева ціна реалізації з урахуванням доставки у м. Нова Водолага Харківської області): пелети паливні з лушпиння соняшнику, 6мм, біг-бег - 8900,00 - 11600,00 грн/т.; брикети паливні з лушпиння соняшнику, біг-бег мішок - 9600,00 - 11780,00 грн/т.
Однак у даному разі суд зауважує, що цінова довідка №В-298 від 08.07.2024, видана Кіровоградською торгово-промисловою палатою, №1031/24 від 16.08.2024 та №1561/24 від 03.12.2024 видані Харківською торгово-промисловою палатою, що подані в якості підстави для укладення спірних додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 до договору, містять інформацію щодо вартості пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 та брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 станом на 14-16.08.2024, на 03.07.2024 та на 03.12.2024. Натомість в них відсутня інформація щодо середньозваженої ціни на пелети паливні з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 та брикети паливні з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 станом на календарні періоди між вказаними датами, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни протягом усього строку дії договору, а тому не може бути розцінено як належне обґрунтування наявності підстав для внесення відповідних змін до договору. 
Окрім того, суд приймає до уваги, що Кіровоградська та Харківська торгово-промислова палата у своїх довідках вказали, що інформація, зазначена в них, має виключно довідко-інформаційний характер, відображає ситуацію на ринку твердого палива на момент складання довідки та не враховує умов договорів та контрактів, термінів доставки та оплати. 
Наведене спростовує доводи відповідачів про обґрунтованість та належну документальну підтвердженість необхідності внесення змін до договору №53 від 03.07.2024 шляхом укладення додаткових угод №2 від 12.09.2024, №4 від 05.12.2024 у зв`язку із коливанням цін на ринку твердого палива України на підставі пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Суд зазначає, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
В контексті зазначеного суд зауважує, що підвищення сторонами договору ціни, шляхом укладання спірних додаткових угод, суперечить меті Закону України "Про публічні закупівлі". Зокрема, вчинені відповідачами дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції.
Зазначене підтверджує нівелювання результатів відкритих торгів та втрату державою можливості скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, оскільки запропонована переможцем ціна електроенергії не відповідає встановленій з самого початку договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.
Суд приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, яка вирішила питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" збільшувати ціну товару більш ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю та зробила висновок, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. Крім того, Велика Палата Верховного Суду також вказала, що пункт 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" спрямований на те, щоб не дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 р. у справі №920/19/24 підтвердила, що: сукупне підвищення ціни товару в публічних закупівлях за додатковими угодами у разі зміни ринкової ціни не може перевищувати 10% від ціни, визначеної в договорі при укладенні; це обмеження застосовується до всіх послідовних змін ціни за договором, а не окремо до кожної додаткової угоди; відповідно, всі додаткові угоди, які призвели до загального зростання понад 10%, підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені бюджетні кошти можуть бути стягнені; ВП ВС уточнила, що така 10% межа є сукупною для всіх додаткових угод у рамках одного договору (тобто не можна "обходити" обмеження шляхом послідовних укладань окремих угод).
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та 5 Закону України “Про публічні закупівлі”. Крім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі. Застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини 5 статті 41 Закону №922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10% при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності. 
Як слушно зазначено прокурором в обґрунтування позовних вимог, згідно з додатком 1 до договору №53 від 03.07.2024 ціна за 1 тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124 визначена у 3329 грн., а ціна за 1 тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 визначена у 3329 грн. Між сторонами укладено додаткову угоду №2 від 12.09.2024 до вказаного договору, якою ціна за тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику,6 мм, ДСТУ 7124, визначена 5500 грн. (збільшено на 65% від ціни визначеної у договорі); за тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123, визначена 5900 грн. (збільшено на 77% від ціни визначеної у договорі). Додатковою угодою №4 від 05.12.2024 до вказаного договору ціна: за тонну пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм, ДСТУ 7124, визначена 7950 грн. (збільшено на 139% від ціни визначеної у договорі); за тонну брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123, визначена 8200 грн. (збільшено на 146% від ціни визначеної у договорі), що суперечить пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Разом з тим, твердження в обґрунтування заперечень проти позовних вимог про те, що з урахуванням положень наведеної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 в період укладення оскаржуваних прокурором додаткових угод №2 від 12.09.2024 р. та №4 від 05.12.2024 р. було надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення без прив`язки до обмеження у 10% відхиляються судом як безпідставні з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 3-7 розд. Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Зазначеною Постановою №1178 Кабінет Міністрів України встановив певні особливості здійснення закупівель товарів замовниками, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", під час дії воєнного стану, основна мета яких є вжиття заходів щодо забезпечення захищеності саме замовників від воєнних загроз.
Натомість суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не скасовує та не передбачає внесення будь-яких змін до Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема до норми пункту 2 частини 5 статті 41 вказаного Закону (висновки Верховного Суду у постановах 06.02.2025 у справі №916/747/24, від 18.06.2024 у справі №922/2595/23, від 01.10.2024 у справі №918/779/23 тощо).
Матеріали справи свідчать, що на момент виникнення спірних правовідносин (укладення основного договору та додаткових угод до нього) норма пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" була чинною та незміною. Дія такої норми на час дії воєнного стану не скасовувалась та не призупинялась.
Також суд враховує висновок Верховного Суду у постанові від 02.02.2026 у справі №922/2121/25 про те, що затвердження Кабінетом Міністрів України, у межах визначених законом повноваженнях, Особливостей здійснення публічних закупівель (Постанови №1178), не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спірних правовідносин, які унормовані Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема пунктом 2 частини п`ятої статті 41, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого зазначеною нормою.
Отже, укладаючи спірні додаткові угоди №2, №4 та змінюючи ціну на одиницю спірного товару, сторони договору мали керуватись саме імперативними приписами положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178.
Однак, укладаючи спірні додаткові угоди, сторони не дотримались приписів пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що останніми належними та допустимими доказами не спростовано. В контексті наведеного суд також додатково приймає до уваги суперечливу правову позицію відповідача - 1 під час розгляду справи у судових засіданнях, яка спочатку зводилась до заперечення проти позовних вимог, зокрема, з посиланням на наведену підставу для укладення спірних додаткових угод та, згодом, до не підтримання викладених у відзиві на позовну заяву заперечень та залишення вирішення господарського спору на розсуд суду. 
Суд зазначає, що у разі здійснення підприємницької діяльності її суб`єкт має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від вчинення таких дій. 
Відповідно до статті 13 ЦК України кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Таким чином, матеріали справи свідчать, що під час укладання оспорюваних додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 до договору №53 від 03.07.2024, сторонами не дотримано імперативних вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% від ціни, зазначеної в договорі за відсутності відповідних належних підтверджуючих документів підняття ціни за одиницю товару на ринку.
Укладення зазначених додаткових угод до договору №53 від 03.07.2024 порушує основні принципи публічних закупівель, що передбачені змістом статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, добросовісної конкуренції серед учасників; максимальної економії та ефективності; відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Отже, суд констатує, що укладені додаткові угоди №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 до договору №53 від 03.07.2024, суперечать вимогам статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положенням статті 203, 215 ЦК України, а тому прокурором обрано належний спосіб захисту порушеного права та позовні вимоги про визнання їх недійсними є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню. 
Разом з тим, статтею 216 ЦК України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до статті 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно з частиною 1 статті 670 ЦК України у разі, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Стаття 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Суд приймає до уваги висновки Велика Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 про те, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.
Оскільки спірні додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, підстава для оплати товару за ціною встановленою у додаткових угодах фактично відпала, а тому постачальник має повернути грошові кошти, як безпідставно набуте майно.
Тобто, за поставлений товар постачальних отримав грошові кошти у більшій сумі, ніж то передбачено умовами договору, тому ця різниця має бути повернута.
Обставини справи свідчать та відповідачами підтверджено, що за поставку пелетів паливних з лушпиння соняшнику, 6 мм., ДСТУ 7124 згідно вказаних видаткових накладних у кількості 433,58 тонн та з урахуванням додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 сплачено 2438001,07 грн., а за поставку брикетів паливних з лушпиння соняшнику, ДСТУ 7123 у кількості 346,56 тонн та з урахуванням додаткових угод №2 від 12.09.2024 та №4 від 05.12.2024 сплачено 2099225,78 грн. 
Оскільки спірні додаткові угоди до договору підлягають визнанню недійсними, підстава для оплати поставленого товару за ціною встановленою у додаткових угодах фактично відпала, а тому здійснений розрахунок грошових коштів на користь Старовірівської сільської ради у розмірі 1940140,73 грн. є обґрунтованим, а позовна вимога про їх стягнення підлягає задоволенню в силу статей 216, 1212 ЦК України.
Суд звертає увагу, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 12.09.2024 до договору №53 від 03.07.2024 укладену між Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (код ЄДРПОУ 45243891) та фізичною особою-підприємцем Назимко Андрієм Олександровичем (рнокпп НОМЕР_1 ).

2. Визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 05.12.2024 до договору №53 від 03.07.2024 укладену між Відділом житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (код ЄДРПОУ 45243891) та фізичною особою-підприємцем Назимко Андрієм Олександровичем (рнокпп НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Назимка Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Старовірівської сільської ради (63251, Берестинський р-н., Харківська обл., с. Старовірівка, вул. Центральна, буд. 60, код ЄДРПОУ 04398092) - 1.940.140,73 грн.

4. Стягнути з Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області (63251, Берестинський р-н., Харківська обл., с. Старовірівка, вул. Центральна, буд. 60, код ЄДРПОУ 45243891) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок UA178201720343160001000007171, код банку 820172, код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 2800, код ЄДРПОУ 02910108) витрати зі сплати судового збору у розмірі 17.579,05 грн. 

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Назимка Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок UA178201720343160001000007171, код банку 820172, код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 2800, код ЄДРПОУ 02910108) витрати зі сплати судового збору у розмірі 17.579,05 грн. 

Видати накази після набрання рішенням законної сили. 

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "09" квітня 2026 р. 

Суддя		Г.І. Сальнікова