Справа № 438/152/26 
Провадження № 1-кп/438/52/2026 

В И Р О К
іменем України

19 березня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 (поза межами зали судових засідань)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Борислав обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026141110000068 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2026 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, українця, громадянина України, непрацевлаштованого, з середньо-спеціальною освітою, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовозобов`язаного, не депутата, не адвоката, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України.
Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.
22 січня 2026 року приблизно о 17 год 20 хв, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 69 Лісового кодексу України, «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761, а також ст. 9-1, 20, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, тобто без лісорубного або лісового квитка, з метою вчинення незаконної порубки лісу, прибув на територію кварталу 16 виділу 21 Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські Бескиди», що відповідно до ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» відноситься до територій природно-заповідного фонду України.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 22 січня 2026 року приблизно о 17 год 25 хв, перебуваючи у 16 кварталі 21 виділу Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські Бескиди» (природно-заповідний фонд), що знаходиться неподалік селища Східниця, Східницької територіальної громади, Дрогобицького району Львівської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, та те, що він не має спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, тобто лісорубного або лісового квитка, використовуючи заздалегідь заготовлену бензопилу марки «Stihl MS 361», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня, умисно незаконно зрізав одне дерево породи «Ялиця Біла», з діаметром у корі біля шийки кореня 24 сантиметри, загальним об`ємом 0,3 метрів кубічних, чим спричинив шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 39852 гривні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Цивільний позов визнав повністю.
Прокурор в судовому засіданні клопотала щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються, тобто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинувачений та захисник підтримали клопотання прокурора, не заперечували щодо того, щоб суд не допитував свідків по даній справі, не досліджував письмові докази, які не оспорюються сторонами, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має підстав сумніватися в добровільності та правдивості позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів по справі а також дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Дрогобицького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області.
Згідно даних довідки Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №3-37/454 від 30.01.2026, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації 13.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 .
З характеристики наданої КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради за місцем проживання обвинуваченого ( АДРЕСА_1 ), вбачається що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за вказаною адресою постійно (без реєстрації), письмових заяв та скарг від сусідів на гр. ОСОБА_4 не надходило.
Згідно відповіді на запит слідчого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки психоневрологічного відділення КНП «Дрогобицької міської поліклініки» ДМР від 26.01.2026, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2023 року з діагнозом: F-11.2 (розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності). 
Відповідно до висновку Спеціальної медичної наркологічної комісії №187 від 30 січня 2026 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Не рекомендовано застосування ст. 96 КК України.
Згідно даних вимоги УІТ у Львівській області від 23.01.2026, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з обліку Дрогобицьким РВ ДУ пробації у Львівській області 18.10.2024 у звязку із закінченням іспитового строку (ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2024).
Згідно з досудовою доповіддю Дрогобицького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 27.02.2026 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства – середній. Досліджена інформація, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 
Згідно даних розрахунку Державної екологічної інспекції у Львівській області №06-291 від 28.01.2026, розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, внаслідок незаконної рубки одного дерева породи ялиця в кварталі 16, виділ 21 Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські Бескиди», що є об`єктом природно-заповідного фонду України загально-державного значення, становить 39852 грн.
На підставі викладеного, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.246 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано, а саме у незаконній порубці дерев на території природно-заповідного фонду.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, обставини кримінального провадження, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, щирому розкаянні у вчиненому та активному сприянні розкриттю злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. 
Обставинами, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи вищевказане, а також те, що підстави для застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання – відсутні, суд приходить до переконання щодо можливості призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінального правопорушення в межах санкції ч.3 ст. 246 КК України, обравши одне з альтернативних покарань, передбачених у санкції цієї статті КК України.
Суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, визнав розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 39852 гривень, яку зобов`язався відшкодувати, та зважаючи на розмір штрафу, що відповідно до санкції ч. 3 ст. 246 КК України становить від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім цього, призначення даного виду покарання може виявитися "надмірним тягарем" для ОСОБА_4 та може спонукати засудженого до вчинення у майбутньому нових корисливих кримінальних правопорушень. 
Оскільки призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, на думку суду, не зможе в повній мірі забезпечити мету покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій ч.3 ст.246 КК України у виді позбавлення волі, однак у мінімальній межі відповідо до санкції статті.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину а також критичне ставлення до скоєного, що свідчить про намір обвинуваченого стати на шлях виправлення, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням - іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, оскільки вважає, що він може бути виправлений без ізоляції від суспільства, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
У даній справі прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 39852 гривень.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Вимогами ч.1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Представник цивільного позивача Східницької селищної ради в судове засідання не з`явився, в заяві від 10 лютого 2026 року просив розглядати кримінальне проваження без його участі, цивільний позов прокурора в інтересах Східницької селищної ради Львівської області до ОСОБА_4 підтримав та просив суд його задоволити.
Цивільний відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. 
Суд, дослідивши заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, дані щодо розміру шкоди, приймає до уваги характер кримінального правопорушення, визнання позову відповідачем, вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.
Питання речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосований ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2026 року, необхідно вирішити в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 366-371, 373-376, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 19.03.2026.
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Східницької селищної ради Львівської області (код ЄДРПОУ 26359951, юридична адреса: Львівська область, смт. Східниця, вул. Золота Баня, 3) шкоду, заподіяну вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 39852 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2026 року (справа № 442/592/26, провадження №1-кс/442/99/2026) на стовбур дерева породи „Ялиця Біла”, діаметром стовбура 24 см, довжиною 15 м та бензопилу марки „Stihl Ms 361” оранжевого кольору - скасувати.
Речові докази у справі, після вступу вироку суду у законну силу, а саме:
- стовбур дерева породи „Ялиця Біла” діаметром стовбура 24 см, довжиною 15 м – звернути в дохід держави;
- бензопилу марки „Stihl Ms 361” оранжевого кольору – звернути в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.
Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_7