ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3114/25	

Господарський суд Одеської області у складі:
судді В.С. Петрова
при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк 

за участю представників:
від позивача – Вагнер Д.В.,
від відповідача – Лук`янов О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення збитків у розмірі 161307868,96 грн., - 
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство “Укртрансгаз” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення збитків у розмірі 161307868,96 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що є оператором газотранспортної системи, суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу”).
При цьому позивач вказує, що його діяльність, як оператора ГТС, врегульована, зокрема, такими нормативно-правовими актами: Законом України “Про ринок природного газу”; Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі – Кодекс ГТС, тут і далі посилання на Кодекс ГТС здійснюється в його редакції від 15.06.2018, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин з урахуванням положень постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788).
Також позивач зазначає, що він в рамках здійснення балансування газотранспортної системи здійснює, зокрема, фізичне балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Крім того, позивач додає, що якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів, зокрема, купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами (пп. 1 п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС).
Між тим позивач зазначає, що пунктом 10 розділу XIII Кодексу ГТС встановлено, що оператор ГТС (позивач) для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.
За ствердженнями позивача, ним протягом листопада 2018 – лютого 2019 року вживалися заходи фізичного балансування та підтримувався стан цілісності газотранспортної системи на виконання наведених вимог.
Наразі позивач зауважує, що Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Херсонгаз” (далі – відповідач або Оператор ГРМ) були суміжним оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснював діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 17 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу”).
Як вказує позивач, діяльність відповідача, як оператора ГРМ, врегульована, зокрема, такими нормативно-правовими актами: Законом України “Про ринок природного газу”; Кодексом газорозподільної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494 (далі – Кодекс ГРМ, тут і далі посилання на Кодекс ГРМ здійснюється в його редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин). 
При цьому позивач зазначає, що відповідно до положень ст. ст. 37, 38 Закону “Про ринок природного газу” та згідно з главою 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, відповідач зобов`язаний був, зокрема, у період листопада 2018 – лютого 2019 року закупити природний газ в обсягах, достатніх для здійснення власної господарської діяльності з розподілу природного газу, а саме для фізичного балансування ГРМ, об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат в ГРМ, однак наведений обов`язок відповідачем не було виконано, що детально обґрунтовано далі.
Щодо фізичного надходження обсягів природного газу до газорозподільної системи відповідача у віртуальній точці виходу з газотранспортної системи позивача безпосередньо у фізичних точках приєднання позивач вказує наступне. Так, позивач зазначає, що газорозподільна система, оператором якої був відповідач, є суміжною системою, безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої був позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до вказаної газорозподільної системи фізично надходить через фізичні точки входу/виходу між ними. Також позивач додає, що Кодекс ГРМ визначає, що порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі пов`язаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема, щодо якості та обліку природного газу (у тому числі приладового), а також з обміном даних щодо заявлених і підтверджених обсягів природного газу (номінацій) та фактичних обсягів розподілу і споживання природного газу (алокацій), регулює Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (пункт 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ).
Між тим позивач зазначає, що відповідно до п. 2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються точки виходу з фізичним розташуванням (далі - фізичні точки виходу) та віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальна точка). В п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначено, що віртуальною точкою є точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, в якій об`єднуються одна чи більше фізичних точок з фізичним розташуванням. Відповідно до п. 3 глави 2 розділу II Кодексу ГТС для кожної газорозподільної зони оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності оператора газорозподільної системи. Зазначене, як вказує позивач, дозволяє акумулювати інформацію щодо всього обсягу природного газу, переданого до газорозподільної системи.
Так, позивач вказує, що ним, як оператором газотранспортної системи, здійснюється процедура алокації - віднесення обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (пункт 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС). Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу ХІІ Кодексу ГТС).
За ствердженнями позивача, на виконання зазначених вимог Кодексу ГТС позивач та відповідач підписали акти приймання-передачі газу на ГРС за період листопада 2018 – лютого 2019 року. 
Крім того, як зазначає позивач, відповідач на виконання обов`язків оператора ГРМ прозвітував про обсяги природного газу, які надійшли у його газорозподільну систему за період листопад 2018 – лютий 2019 року, зокрема, подав позивачу: Алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками); Звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів). Отже, на переконання позивач, наведене підтверджує відбір АТ “Херсонгаз” у період листопада 2018 – лютого 2019 років природного газу із газотранспортної системи позивача, яка є невід`ємно та технологічно пов`язана із газорозподільною системою відповідача.
Так, позивач додає, що Верховним Судом також неодноразово робилися висновки щодо наведених обставин здійснення діяльності операторів ГРМ, зокрема, у постанові від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 зазначено, що “здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам”.
Щодо відбору природного газу АТ “Херсонгаз” з газотранспортної системи належних АТ “Укртрансгаз” обсягів природного газу та перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу у листопаді 2018 – лютому 2019 року позивач зазначає наступне.
Як вказує позивач, АТ “Херсонгаз” як оператор газорозподільної системи на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 29.06.2017 № 857, здійснювало діяльність з розподілу природного газу протягом листопада 2018 – лютого 2019 року. Також позивач зауважує, що відповідач у період листопада 2018 - лютого 2019 років в порушення вимог ст. ст. 37, 38 Закону “Про ринок природного газу”, глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, вимог Кодексу ГТС не здійснив закупівлю природного газу в обсягах, необхідних для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільної системи, проте в силу здійснення своєї господарської діяльності здійснив відбір та використання для вищезазначених потреб у спірний період з газотранспортної системи позивача, інформація про що детально наведена у Таблиці 1 (додаток № 2 до позовної заяви).
За ствердженнями позивача, закуплених відповідачем обсягів природного газу на віртуальній торговій точці по результатам розрахункових періодів газового місяця було недостатньо для повного покриття власних відборів природного газу АТ “Херсонгаз”, як Оператора ГРМ, у зв`язку з чим величина остаточних відборів відповідача кожного місяця перевищувала обсяги поданого природного газу до газотранспортної системи. 
Зокрема, позивач зазначає, що обсяги природного газу, використані відповідачем на ВТВ та власні потреби, підтверджуються наступними доказами: алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками); звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів); звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування, складені АТ “Укртрансгаз” на виконання вимог Кодексу ГТС.
Наразі позивач зауважує, що з Таблиці 1 вбачається, що загальний обсяг природного газу, який використаний відповідачем на ВТВ та власні потреби у спірному періоді становить 16764,828 тис.м.куб, з яких 1371,536 тис.м.куб природного газу було частково сплачено відповідачем.
Таким чином, на переконання позивач, перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу у листопаді 2018 – лютому 2019 року у АТ “Херсонгаз” склало 15393,292 тис.куб.м, чим відповідачем було порушено необхідне співвідношення (необхідність відбору із газотранспортної системи стільки ж природного газу скільки було подано) та зумовлено вжиття позивачем заходів фізичного балансування для його відновлення шляхом купівлі та подання потрібного обсягу природного газу в газотранспортну систему з понесенням відповідних витрат.
Щодо способу захисту порушеного права позивач із посиланнями на ст. 22 ЦК України вказує, що втрати природного газу, які позивач був змушений подати до газотранспортної системи при здійсненні фізичного балансування (15393,292 тис.куб.м. природного газу на загальну вартість 161307868,96 грн.) є витратами позивача, які він повинен був зробити для відновлення порушеного права, чим є право позивача на безпечне функціонування та стабільну роботу газотранспортної системи в умовах збалансованості подач/відборів на точках входу/виходу обсягів природного газу до/з газотранспортної системи.
Посилаючись на ст. 16, ч. 1 ст. 22, ст. 1166 ЦК України, ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 218 ГК України, позивач зауважує, що в спірних правовідносинах наявні всі підстави для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування (стягнення) збитків, оскільки в таких правовідносинах наявне вчинене відповідачем правопорушення, про що свідчить наявність складу цивільного правопорушення.
Крім того, позивачем із посиланнями на практику Верховного Суду здійснюється стягнення коштів як суми збитків, оскільки природний газ був придбаний АТ “Укртрансгаз” з метою балансування негативних місячних небалансів, які виникли внаслідок відбирання АТ “Херсонгаз” природного газу для задоволення власних потреб, і не був компенсований позивачу через договірні механізми (оплату послуг балансування) (обставина встановлена у справі № 923/909/19).
Таким чином, позивач стверджує, що ним за рахунок придбаних обсягів природного газу у листопаді 2018 – лютому 2019 були вжиті заходи фізичного балансування газотранспортної системи, в т.ч. для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, яке було порушено внаслідок неподання до газотранспортної системи позивача на точку входу 15393,292 тис.м.куб природного газу для потреб відповідача та відбору ним на точці виходу, що стало наслідком протиправних дій відповідача.
Виходячи з такого, витрати, які позивач здійснив на закупівлю природного газу в обсязі 15393,292 тис. куб. м (обсяг відбору природного газу із газотранспортної системи відповідачем без подання такого обсягу до газотранспортної системи) у листопаді 2018 – лютому 2019 року складають 161307868,96 грн., на переконання позивача, є витратами останнього, які він поніс у спірний період в процесі балансування та підтримання тиску в газотранспортній системі та з метою забезпечення цілісності газотранспортної системи та вимог щодо експлуатації газотранспортної системи, а також витрати на закупівлю втрачених обсягів природного газу. 
Як вказує позивач, такі витрати не були би ним понесені та, відповідно позивач би не вимушений був нести витрати на закупівлю природного газу для відновлення порушеного права за умови належного виконання відповідачем у спірний період обов`язків, відповідно, оператора ГРМ та замовника послуг транспортування із закупівлі спірних обсягів природного газу для власної господарської діяльності, обов`язків із подачі номінацій позивачу та подачі природного газу до газотранспортної системи, із відбору природного газу з газотранспортної системи в обсягах підтверджених номінацій, із врегулювання негативних небалансів, дотримання обмежень встановлених договором та Кодексом ГТС, та оплати послуг балансування.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства “Укртрансгаз” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3114/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому підготовче засідання призначено на 01.09.2025 р. об 11:00 год.
21.08.2025 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 26159/25), відповідно до якої відповідач просить суд надати можливість його представнику – Лук`янову Олексію В`ячеславовичу брати участь у підготовчому засіданні, призначеному на 01.09.2025 року об 11:00 год, та всіх наступних судових засіданнях у справі № 916/3114/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2025 р. задоволено заяву Акціонерного товариства “Херсонгаз” про участь у судовому засіданні по справі № 916/3114/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ), постановлено здійснювати проведення підготовчого засідання у справі № 916/3114/25, яке призначене на 01 вересня 2025 р. об 11:00 год., та усіх наступних засідань суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (доступ до системи за посиланням: vkz.court.gov.ua).
22.08.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 26230/25), відповідно до якої позивач просить суд надати можливість його представнику - Вагнеру Дмитру Вікторовичу брати участь у підготовчому засіданні, призначеному на 01.09.2025 року об 11:00 год., та всіх наступних судових засіданнях у справі № 916/3114/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.08.2025 р. задоволено заяву Акціонерного товариства “Укртрансгаз” про участь у судовому засіданні по справі № 916/3114/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
29.08.2025 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 26893/25), згідно з яким відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач звертає увагу суду на те, що у справі № 923/909/19 позивач вже намагався стягнути вартість саме цього ж газу з АТ “Херсонгаз” за період вересень 2018-лютий 2019 (що повністю охоплює період у цій справі), придбаного позивачем в рамках здійснення заходів з комерційного балансування газотранспортної системи та позивачу було відмовлено.
Як вказує відповідач, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові № 918/686/21 від 03 листопада 2023 року, зазначив, зокрема, наступне:
“271. Отже, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.
279. Втім, встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі. 
280. Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу. 
282. Відтак Об`єднана палата вважає за необхідне уточнити висновки щодо застосування п.3 розд. ХІІІ, п.3 гл.3 розд. ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 14.12.2021 у справі № 923/909/19, від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19, від 04.08.2021 у справі № 903/973/19, від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів. 
У пункті 94 цієї ж постанови ОПВС зазначено, що колегія суддів погодилася з висновками, що містяться у постановах Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/2, від 29.06.2022 у справі № 906/252/21, від 12.01.2023 у справі № 917/2033/19, від 01.02.2023 у справі № 924/862/21, від 01.02.2023 у справі № 916/47/22, про те, що встановлення факту існування загрози цілісності ГТС, а також фактів вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у спорах щодо стягнення заборгованості за послуги комерційного балансування відповідно до договору про транспортування природного газу. Отже, оператор ГТС здійснює балансування газотранспортної системи шляхом здійснення або фізичного балансування або комерційного балансування.
При цьому, як вказує відповідач, у разі здійснення заходів саме комерційного балансування (що і було предметом справи № 923/909/19 на підставі договору транспортування природного газу і у цьому ж періоді), достатньою підставою для оплати є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС. Однак, за ствердженнями відповідача, предметом позову у цій справі є стягнення збитків у позадоговірних відносинах внаслідок здійснення фізичного балансування.
Між тим відповідач зауважує, що позивач обґрунтовує наявність збитків тим, що він придбав природний газ для відновлення свого порушеного права з метою забезпечення цілісності газотранспортної системи та вимог щодо її експлуатації, при цьому шляхом саме здійснення заходів з фізичного балансування, про що ним неодноразово зазначається по тексту позову. Проте, як зазначає відповідач, згідно з визначеннями, наведеними у Кодексі ГТС, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме: необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу; замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.
Також відповідач додає, що у пункті 2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС зазначено, що замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.
Однак, на переконання відповідача, АТ “Херсонгаз” не є замовником послуг транспортування і не виступає як сторона договору транспортування природного газу у цих спірних правовідносинах щодо стягнення збитків.
Посилаючись на розділ XIII Кодексу ГТС, п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону “Про ринок природного газу”, відповідач зазначає, що згідно з вищевказаними положенням Кодексу ГТС та Закону підставою для здійснення заходів фізичного балансування ГТС позивачем і здійснення ним закупівлі природного газу, є існування загрози цілісності газотранспортної системи, тобто відхилення рівня тиску і фізико-хімічних показників природного газу в ГТС до такого рівня, який реально (технічно) загрожує процесу транспортування природного газу газотранспортною системою, оператором якої є (був) позивач.
В протилежному випадку, як вказує відповідач, відсутність належних і достовірних доказів існування загрози цілісності газотранспортної системи у спірний період свідчить про здійснення позивачем саме комерційного балансування (на підставі договору транспортування природного газу), що згідно з вищенаведеним висновком Верховного Суду не потребує наявності існування і доказування загрози цілісності ГТС.
Крім того, відповідач зазначає, що у справах про стягнення збитків, серед іншого, в межах доведення причинно-наслідкового зв`язку між збитками і протиправними діями, позивачу необхідно довести, що протиправні дії саме відповідача (а не будь-якого іншого замовника послуг транспортування позивача чи іншого прямого споживача) є наслідком виникнення загрози цілісності газотранспортної системи = порушення прав позивача, на відновлення яких ним були зроблені витрати на закупівлю природного газу. Як вказує відповідач, прямий споживач – це споживач, об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи (пункт 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС). 
Проте, за ствердженнями відповідача, матеріали справи не містять доказів щодо існування реальної загрози цілісності газотранспортної системи у період листопада 2018 - лютого 2019, зокрема, інформації щодо відхилення рівня тиску і фізико-хімічних показників природного газу в ГТС у спірний період.
Таким чином, як наголошує відповідач, відсутність зазначених доказів вказує на те, що загрози цілісності газотранспортної системи у період листопада 2018-лютого 2019 не було, а отже і порушення прав позивача, на відновлення яких ним були зроблені витрати на купівлю природного газу також не було; відсутній і причинно-наслідковий зв`язок між збитками і протиправними діями відповідача, що у в свою чергу унеможливлює стягнення збитків з АТ “Херсонгаз”. При цьому відповідач додає, що позивачем у період вересня 2018-лютого 2019 були вчинені заходи саме з комерційного балансування газотранспортної системи в обсязі 16764,828 тис.м.куб, з яких 1371,536 тис.м.куб природного газу було частково сплачено АТ “Херсонгаз” (підтверджено позивачем у цьому позові), однак АТ “Укртрансгаз” не зміг в судовому порядку довести лише обсяг і вартість здійснення такого комерційного балансування в межах справи № 923/909/19. Водночас, як вказує відповідач, у даному позові АТ “Укртрансгаз” намагається “перекваліфікувати” вид вже здійсненого комерційного балансування у фізичне “заднім числом”, проте жодним нормативним актом не передбачено зміну виду вже наданої послуги в односторонньому порядку та “заднім числом”.
Між тим відповідач додає, що сторони у цій справі є учасниками процедури врегулювання заборгованості згідно з Законом України “Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу” (Закон 1639-IX), що спрямований на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу шляхом урегулювання заборгованості, зокрема, заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату.
Також відповідач зазначає, що АТ “Херсонгаз” включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Постанови НКРЕКП від 31.01.2023 № 184; АТ “Укртрансгаз” включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Постанови НКРЕКП від 27.09.2022 № 1209.
Разом з цим, як наголошує відповідач, не зважаючи на рішення суду у справі № 923/909/19, яким відмовлено АТ “Укртрансгаз” у стягненні вартості цих самих обсягів природного газу (за період вересень 2018-лютий 2019), сторони продовжують обліковувати заборгованість за ці ж самі обсяги природного газу (рішенням суду не визнано заборгованість незаконною, не зобов`язано сторін списувати заборгованість чи іншим чином вносити відповідні коригування у бухгалтерський облік тощо).
Крім того, відповідач додає, що податкові накладні (ПН), зареєстровані АТ “Укртрансгаз” за надані послуги балансування у період з вересня 2018 року по лютий 2019 року, не зазнавали будь-яких змін чи коригувань у податковому обліку, тобто господарська операція є чинною, не скасованою і не помилковою. 
При цьому відповідач зазначає, що сторони підписали акт звіряння сум для врегулювання відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу” станом на 29.02.2024, у якому вже включено заборгованість за придбаний АТ “Укртрансгаз” природний газ та використаний позивачем на послуги балансування за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року.
В подальшому, за ствердженнями відповідача, постановою НКРЕКП від 01.10.2024 № 1682 АТ “Херсонгаз” затверджено обсяг перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу за період до 31 грудня 2019 року включно у сумі 330243,99 тис. грн. (без ПДВ), до якого були включені суми, визначені у акті звіряння сум, для врегулювання заборгованості відповідно до закону 1639-ІХ. Тобто, на переконання відповідача, регулятором (НКРЕКП) підтверджено і затверджено заборгованість за ці обсяги природного газу між сторонами саме за договором транспортування природного газу для її подальшого врегулювання відповідно до Закону 1639-ІХ. Таким чином, як наголошує відповідач, незастосування Закону 1639-IХ до спірних правовідносин може стати наслідком подвійного отримання оплати оператором ГТС по суті за ті ж самі обсяги природно газу (як стягнення збитків за цим позовом і як компенсацію вартості наданих послуг балансування згідно з приписами Закону 1639-IХ), оскільки до акту звіряння сум для врегулювання відповідно до закону 1639-ІХ включено заборгованість з урахуванням часткової сплати АТ “Херсонгаз” вартості небалансів за спірний період. Подібний висновок, як зазначає відповідач, зробив Південно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 03 червня 2025 року у справі № 916/47/22 за позовом АТ “Укртрансгаз” до АТ “Одесагаз” про стягнення вартості безпідставно набутого природного газу.
Підготовче засідання, призначене на 01.09.2025 р. об 11:00 год., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Петрова В.С. на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2025 р. призначено підготовче засідання на 30 вересня 2025 р. об 11:30 год.
17.09.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх. № 28919/25). 
При цьому 17.09.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла відповідь на відзив (вх. № 28920/25). Так, позивач зазначає, що, відмовивши у задоволенні позовних вимог у справі № 923/909/19, суди дійшли висновку про неузгодження істотних договірних умов на надання послуг балансування з урахуванням обставин справ. Відтак, право АТ “Укртрансгаз” на захист свого порушеного права, що полягав у стягненні заборгованості за надані послуги балансування на підставі договору транспортування природного газу, захищено не було. Однак, за ствердженнями позивача, як у справі № 923/909/19 так і у будь-якій іншій справі судами не було встановлено фактів відсутності відбору відповідачем обсягів природного газу із газотранспортної системи у спірний період. 
Крім цього, позивач наголошує, що обставини визнання судом неузгодження істотних договірних умов договору на транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 в частині надання послуг балансування, мають наслідком втрату АТ “Херсонгаз” статусу замовника послуг транспортування на підставі договору транспортування природного газу в період листопада 2018 - лютого 2019, відповідно у позивача стала відсутньою підстава стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги комерційного балансування на підставі договору транспортування природного газу, що спричиняється порушенням співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі, яке відновлюється позивачем в рамках заходів фізичного балансування з понесенням відповідних витрат. 
Позивач зазначає, що відповідач у порушення обов`язків у спірний період не здійснював закупівлю необхідної кількості обсягу природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, відповідно ані сам відповідач, ані жодний постачальник не здійснив подання необхідної кількості обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи для потреб відповідача, проте з точки виходу з газотранспортної системи відповідачем здійснено відбір обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ. 
Позивач заперечує, зокрема, щодо доводів відповідача відносно того, що матеріали справи не містять доказів щодо існування реальної загрози цілісності газотранспортної системи у період листопада 2018 - лютого 2019, інформації щодо відхилення рівня тиску і фізико-хімічних показників природного газу в ГТС у спірний період.
При цьому позивач вказує, що неналежне виконання АТ “Херсонгаз” обов`язків оператора ГРМ із закупівлі спірних обсягів природного газу для власної господарської діяльності, обов`язків із подачі номінацій позивачу та подачі природного газу до газотранспортної системи, із відбору природного газу з газотранспортної системи в обсягах підтверджених номінацій, із врегулювання негативних небалансів у спірному періоді зумовило додаткові витрати для АТ “Укртрангаз”, як оператора ГТС, на закупівлю природного газу в обсязі 15393,292 тис.куб.м природного газу вартістю 161307868,96 грн. для здійснення фізичного балансування газотранспортної системи та забезпечення умов її належної експлуатації. 
Також позивач заперечує щодо обґрунтованості посилань відповідача на Закон України № 1639-ІХ, оскільки на думку позивача, з огляду на приписи Закону України № 1639-ІХ передбачено певний порядок (механізм) врегулювання заборгованості між сторонами та наявність між сторонами узгоджених документів, які в свою чергу відсутні у сторін даної справи, а саме, між сторонами відсутній договір про організацію взаєморозрахунків - договір, що укладається між учасниками процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу для погашення заборгованості (грошових зобов`язань) та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону. Крім того, відповідачем, як повідомляє позивач, не надано жодного доказу у даній справі, які б свідчили, що сторони дійсно вчинили вищезазначені дії згідно Закону України № 1639-ІХ. 
У підготовчому засіданні господарського суду 30.09.2025 р. по справі № 916/3114/25 протокольно оголошено перерву до 10 жовтня 2025 року о 12:00 год. 
06.10.2025 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 31064/25). Як зазначає відповідач, АТ “Херсонгаз” не має обов`язку доведення перед позивачем правомірності своєї поведінки як Оператора ГРМ, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем (п. 5.11 постанови ВС № 916/334/22 від 07.06.2023). Крім того, як вказує відповідач, АТ “Укртрансгаз” не є контролюючим органом у відносинах з АТ “Херсонгаз”. 
Між тим відповідач додає, що як у справі № 923/909/19, так і у справі № 916/3114/25 позивачем подані ті ж самі докази щодо наявності небалансу у спірний період, зокрема: звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування; алокації про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу.
Також відповідач заперечує щодо тверджень позивача про втрату АТ “Херсонгаз” статусу замовника послуг транспортування на підставі договору транспортування природного газу у період листопада 2018 - лютого 2019. При цьому відповідач стверджує, що послуги транспортування у вказаний період були надані АТ “Укртрансгаз” та оплачені відповідачем на підставі договору транспортування природного газу. 
Відповідач наголошує, що позивачем не надано інформації щодо мінімальних та максимальних рівнів тиску і фізико-хімічних показників природного газу в точці входу/виходу природного газу, за яких газотранспортна система працює у нормальному режимі, а також доказів відхилення рівня цих показників внаслідок безпідставного відбору природного газу з боку саме АТ “Херсонгаз”, що призвело би до загрози цілісності газотранспортної системи та необхідності закупівлі природного газу позивачем. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/3114/25 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 11 листопада 2025 р. о 10:30 год.
Підготовче засідання, призначене на 11.11.2025 р. о 10:30 год., не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2025 р. підготовче засідання призначено на 27 листопада 2025 р. о 10:15 год.
Підготовче засідання, призначене на 27.11.2025 р. о 10:15 год., не відбулось у зв`язку зі збоєм у роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду, про що господарським судом складено відповідний акт.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 р. підготовче засідання призначено на 09 грудня 2025 р. о 12:30 год.
08.12.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 39199/25). Так, позивач зазначає, що подані алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) та звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) підтверджують відбір АТ “Херсонгаз” у період листопада 2018 - лютого 2019 року природного газу із газотранспортної системи АТ “Укртрансгаз”, яка є невід`ємно та технологічно пов`язана із газорозподільною системою відповідача і останній не може цього заперечувати, адже такі документи складені та підписані самим відповідачем. Як вказує позивач, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові № 925/468/22 від 12 листопада 2025 року, зазначив, що для доведення обставин завдання збитків Оператору ГТС Оператором ГРМ через невиконання останнім свого обов`язку здійснити закупівлю необхідного обсягу природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат (ВТВ) для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності (ВТВ), суди повинні дослідити в першу чергу причини виникнення збитків, їх наслідки, дії позивача та відповідача, та чи наявний взаємозв`язок між діями відповідача та завданими позивачу збитками, а не вдаватись, через спонукання Оператора ГРМ, до оцінки договірних відносин в частині здійснення балансування системи. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3114/25 за позовом Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення збитків у розмірі 161307868,96 грн. та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 24 грудня 2025 р. о 12:30 год.
Так, 16.12.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 40199/25). Позивач звертає увагу на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 09 грудня 2025 року у справі № 916/47/22, а саме зазначає, що в межах розгляду цієї справи Верховним судом вирішується питання застосування Закону України № 1639-ІХ до спірних подібних правовідносин про стягнення вартості безпідставно набутого майна (відбір природного газу без достатньої правової підстави) з АТ “Одесагаз”. Позивач повідомляє, що постановою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року у cправі № 916/47/22, зазначено, зокрема, наступне: 
“101. Отже, порядок врегулювання відповідно до статей 4-5 Закону № 1639-IХ передбачає укладення відповідного договору врегулювання відповідно до Типового договору. Водночас в матеріалах справи відсутні відомості про укладення договорів врегулювання між позивачем та відповідачем. 102. Тож висновки судів попередніх інстанцій у цій справі про те, що задоволення позову у цій справі з огляду на положення Закону № 1639-IХ може призвести до подвійного стягнення, не відповідають обставинам цієї справи та не ґрунтуються на положеннях Закону № 1639-IХ.
102. Тож висновки судів попередніх інстанцій у цій справі про те, що задоволення позову у цій справі з огляду на положення Закону № 1639-IХ може призвести до подвійного стягнення, не відповідають обставинам цієї справи та не ґрунтуються на положеннях Закону №1639-IХ”.
Відтак, позивач наголошує на тому, що між АТ “Укртрансгаз” та АТ “Херсонгаз” договір про організацію взаєморозрахунків та/або договір про реструктуризацію заборгованості не укладався та, відповідно, до матеріалів справи № 916/3114/25 її учасниками не подавався. Отже, як стверджує позивач, твердження відповідача про те, що незастосування Закону № 1639-IХ до подібних спірних правовідносин може стати наслідком подвійного стягнення оператором ГТС оплати по суті за той самій газ, вкотре спростовані Верховним Судом. 
16.12.2025 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 40201/25), відповідно до якої представник позивача просить суд надати йому можливість брати участь в усіх судових засіданнях по справі № 916/3114/25 в режимі відеоконференції. 
При цьому 24.12.2025 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 41306/25), відповідно до якого відповідач просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку із перебоями електропостачання та відсутністю стабільного інтернет-зв`язку, що спричинило неможливість участі представника у судовому засіданні 24.12.2025 р. о 12:30 год. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 р. відкладено розгляд справи на 13 січня 2026 р. о 12:30 год. з огляду на клопотання відповідача та неявку у судове засідання представника відповідача.
12.01.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 856/26), відповідно до якого відповідач просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з проведенням переговорів між сторонами щодо врегулювання спору мирним шляхом. 
У судовому засіданні господарського суду 13.01.2026 р. по справі № 916/3114/25 протокольно оголошено перерву до 19 січня 2026 року о 15:00 год.
16.01.2026 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 1634/26), відповідно до яких позивачем повідомлено суд про здійснення переговорів щодо можливого врегулювання спору мирним шляхом. 
Так, у судовому засіданні 19.01.2026 р. представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для здійснення подальших переговорів для врегулювання спору мирним шляхом. При цьому представник позивача не заперечував щодо відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 р. відкладено розгляд справи на 10 лютого 2026 р. о 12:30.
03.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли письмові пояснення (вх. № 4089/26), в яких позивач зазначає, що перед початком судового розгляду справи № 916/3114/25, призначеного на 13.01.2026, відповідачем було подано клопотання від 12.01.2026 про відкладення розгляду справи, в якому зазначено про те, що на даний час між сторонами тривають активні та предметні переговори, спрямовані на врегулювання спірних правовідносин шляхом укладення мирової угоди або досягнення домовленостей у позасудовому порядку. Зазначені переговори мають реальний характер та потребують додаткового часу для остаточного узгодження позицій сторін, визначення умов врегулювання спору, а також підготовки та оформлення відповідних процесуальних документів. При цьому АТ “Укртрансгаз” проти даного клопотання не заперечував та залишив вирішення цього питання на розсуд суду.
Разом з тим, за ствердженнями позивача, вже 14.01.2026 АТ “Херсонгаз” подає до Господарського суду м. Києва позовну заяву до АТ “Укртрансгаз” про визнання договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 укладеним, мотивуючи її тим, що у справі № 923/909/19 судами апеляційної та касаційної інстанції фактично було встановлено неукладеність спірного договору, а встановлення судами факту неукладеності спірного договору може позбавити позивача права на участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно з положеннями Закону № 1639. Так, позивач вказує, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.01.2026 у справі № 910/309/26 суд відмовив АТ “Херсонгаз” у відкритті провадження у справі до АТ “Укртрансгаз” про визнання договору укладеним. Відтак, позивач наголошує на тому, що викладене є свідченням того, що, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи, АТ “Херсонгаз” зловживає процесуальними правами задля затягування розгляду справи № 916/3114/25, а також викладене спростовує, заявлені як доброчесні, наміри відповідача щодо врегулювання спірних правовідносин шляхом укладення мирової угоди або досягнення домовленостей у позасудовому порядку.
04.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли письмові пояснення (вх. № 4198/26), відповідно до яких позивач зазначає про те, що додаткові пояснення АТ “Укртрансгаз” від 03.02.2026 р. більше не підтримує, та просить суд не враховувати їх під час розгляду справи № 916/3114/25.
06.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 4481/26), відповідно до якого відповідач просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження та зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/585/26, посилаючись на наступне. Так, відповідач зазначає, що у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/585/26 за позовом АТ “Херсонгаз” до АТ “Укртрансгаз” про визнання договору транспортування укладеним в частині надання послуг балансування. Також відповідач зауважує, що між сторонами тривають переговори щодо врегулювання спірних правовідносин, а судове визнання договору транспортування укладеним у частині балансування є одним зі способів комплексного врегулювання спору у справі № 916/3114/25. Таке рішення також створить передумови для позасудового врегулювання наявної заборгованості відповідно до Закону України № 1639-ІХ. Таким чином, відповідач стверджує про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 910/585/26, оскільки визнання договору транспортування укладеним у частині надання послуг балансування унеможливлює застосування деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України у даному спорі.
Так, судом у судовому засіданні 10.02.2026 р. розглянуто вказане клопотання Акціонерного товариства “Херсонгаз” (вх. № 4481/26 від 06.02.2026) та відмовлено у його задоволенні клопотання АТ “Херсонгаз”, оскільки нормами ГПК України не передбачено підстав, за яких є можливим повернення до підготовчого провадження на стадії судового розгляду справи по суті після закриття підготовчого провадження. Крім того, заявником не обґрунтовано обставини, які мають бути вагомими для можливості повернення до стадії підготовчого провадження; також судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, з огляду на необґрунтованість такого клопотання, оскільки результат вирішення спору у справі № 910/585/26 жодним чином не впливає на можливість розгляду справи № 916/3114/25, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.02.2026 р. 
09.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли заперечення (вх. № 4733/26), згідно з якими позивач додатково зазначає наступне. Так, позивач наголошує на тому, що матеріально-правова вимога у справі № 916/3114/25 сформована та ґрунтується не на договорі транспортування природного газу, а виключно на тому, що відповідач, як Оператор ГРМ, відповідно до положень ст. ст. 37, 38 Закону “Про ринок природного газу” та згідно з главою 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, зобов`язаний був, зокрема, у період листопада 2018 – лютого 2019 року закупити природний газ в обсягах, достатніх для здійснення власної господарської діяльності з розподілу природного газу, а саме для фізичного балансування ГРМ, але цього обов`язку не виконав.
Як стверджує позивач, внаслідок таких дій відповідача позивач для уникнення порушення співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі, спричиненого внаслідок протиправних дій відповідача, був зобов`язаний здійснив подання до газотранспортної системи природного газу в обсязі 15393,292 куб.м на загальну вартість 161307868,96 грн., що склали реальні збитки позивача. Cаме протиправні, винні дії відповідача з відбору природного газу із газотранспортної системи в обсязі більшому, аніж подано до газотранспортної системи, призвели до завдання позивачу збитків.
Таким чином, на думку позивача, судове рішення у справі № 916/3114/25 про визнання договору транспортування природного газу укладеним ніяким чином не вплине на прийняття рішення у даній справі про стягнення завданих збитків, що є доказом безпідставності та необґрунтованості клопотання відповідача та свідчить про відсутність підстав для його задоволення.
Крім того, посилаючись на висновки, викладені судами у справі № 923/909/19, позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю додатків 1, 2, 3, судами зроблено висновок про неузгодженість істотних умов договору, на підставі якого надавалися послуги балансування, та, як наслідок, відмовлено АТ “Укртрансгаз” у задоволенні позовних вимог.
Водночас, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі № 927/1041/19, позивач зазначає про правомірність заявлених позовних вимог у даній справі, враховуючи, що відібрані АТ “Херсонгаз” обсяги природного газу не були компенсовані позивачу через договірні механізми (судовим рішенням у справі № 923/909/19 відмовлено позивачу у стягненні з відповідача заборгованості на підставі договору транспортування природного газу), стягнення збитків є належним способом захисту порушеного права позивача, тому рішення суду у справі № 910/585/26 ніяким чином не вплине на розгляд даної справи.
Відтак, АТ “Укртрансгаз” зазначає, що незалежно від обставин справи № 910/585/26 та результатів її розгляду, суд у справі № 916/3114/25 має всі правові підстави для ухвалення рішення, оскільки у цій справі достатньо доказів, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення.
Крім того, позивач вказує, що предметом розгляду справи № 916/3114/25 є стягнення збитків за неналежне виконання обов`язків Оператора ГРМ, що завдали шкоди Оператору ГТС, тоді, як предметом розгляду у справі № 910/585/26 є намагання визнати договір на транспортування природного газу укладеним в частині надання послуг балансування, який не є підставою позовних вимог у справі № 916/3114/25. Більше того, таке намагання АТ “Херсонгаз” у справі № 910/585/26 є переглядом обставин, встановлених у справі № 923/909/19, які в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Наразі позивач зазначає про відсутність аргументів та підстав для повернення до стадії підготовчого провадження. Крім того, позивач вказує про зловживання відповідачем процесуальними права, оскільки подання позову у справі № 910/585/26 є завідомо безпідставним та спір має очевидно штучний характер, єдиною метою якого є створити штучні перешкоди для продовження розгляду справи № 916/3114/25, що і намагається зробити АТ “Херсонгаз”. 
10.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли пояснення (вх. № 4870/26), згідно з якими відповідач просить суд долучити до матеріалів справи та до зазначеного клопотання копії договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011 та актів наданих послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами за спірний період, а також договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015. Так, відповідач зазначає, що вказаними документами підтверджується, що АТ “Укртрансгаз” були надані, а АТ “Укртрансгаз” отримані послуги транспортування природного газу у спірному періоді та спростовує доводи позивача про несанкціонований відбір природного газу, вартість якого АТ “Укртрансгаз” просить стягнути у цьому спорі як збитки. У спірний період послуги транспортування спірного обсягу газу були надані за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011.
Як стверджує відповідач, послуги балансування надавалися на підставі договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015. Виконання договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 в частині оплати вартості природного газу підтверджується наявними у справі доказами - податкові накладні за спірний період щодо надання послуг балансування, зведені акти приймання-передачі природного газу. За цим договором відповідач надавав, а позивач приймав та оплачував послуги балансування обсягів природного газу (абз. 3 пункту 2.3, пункти 9.1-9.5 договору), що прямо підтверджується позивачем у позовній заяві щодо факту часткової оплати відповідачем відібраного природного газу в обсязі 1371,536 тис.куб.м із загального обсягу 16764,828 тис.куб.м. Вказане підтверджується і судовими рішеннями у справі № 923/351/18, у тому числі Верховним Судом, про стягнення з АТ “Херсонгаз” заборгованості за послуги з балансування обсягів природного газу на підставі договору № 1512000746 від 17.12.2015.
Розглянувши вказане клопотання про долучення доказів від 10.02.2026 р., судом відмовлено його задоволенні, оскільки вже відбувається розгляд справи по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.02.2026 р. 
У судовому засіданні господарського суду 10.02.2026 р. по справі № 916/3114/25 протокольно оголошено перерву до 24 лютого 2026 року о 14:30 год.
18.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Херсонгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 6001/26), в якому відповідач просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження; поновити строк на подання доказів; долучити до матеріалів справи копію договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011 та копії актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період листопада-грудня 2018, січня-лютого 2019 р.
Так, відповідач вказує, що у справі № 923/909/19 судом встановлено виключно факт неукладення між позивачем і відповідачем додатків № 1, № 2 та № 3 до договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015. Саме з цієї обставини суд зробив висновок, що послуги балансування перебувають у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування, а відсутність узгоджених умов щодо обсягів і порядку їх надання унеможливлює належне виконання договору, зокрема визначення вартості таких послуг.
Однак, як стверджує відповідач, обсяги транспортування природного газу у спірний період були погоджені сторонами в актах приймання-передачі послуг транспортування до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011, який був чинним у період спірних правовідносин (є чинним і сьогодні). Проте ці документи не були подані позивачем під час розгляду справи № 923/909/19, що об`єктивно зменшило обсяг фактів, досліджених судом.
Відтак, відповідач вказує, що в межах справи № 923/909/19 не досліджувалися договір № 1109011169/П41 від 28.09.2011 та підписані сторонами акти за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, які підтверджують фактичне фізичне транспортування спірних обсягів природного газу, оскільки ці документи не були подані позивачем.
Натомість відповідач наголошує, що, подаючи позов про стягнення збитків, АТ “Укртрансгаз” приховало факт наявності договірних відносин з транспортування спірних обсягів природного газу, вартість яких визначено позивачем як збитки. Цими документами (договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011 та наявні і підписані сторонами акти наданих послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами за спірний період) підтверджується, що АТ “Укртрансгаз” були надані, а АТ “Херсонгаз” отримані послуги транспортування природного газу у спірному періоді та спростовує доводи позивача про несанкціонований відбір природного газу. Наведене також виключає наявність такого елементу цивільного правопорушення як “протиправна поведінка”, доведення якого є обов`язковим у спорах про стягнення збитків
Таким чином, на думку відповідача, повернення до підготовчого провадження є виправданим і необхідним для уточнення предмета доказування, забезпечення процесуальної рівності сторін та повного дослідження належних і допустимих доказів.
Крім того, як стверджує відповідач, неможливість подання зазначених доказів з боку АТ “Херсонгаз” у строки, визначені судом на підготовчій стадії, зумовлена об`єктивними та незалежними від товариства обставинами. Відповідні документи зберігаються в архіві АТ “Херсонгаз” (договір 2011 року) у будівлі за адресою: м. Херсон, вул. Михайлівська, 18, яка розташована в зоні підвищеної небезпеки у зв`язку з постійними атаками ворожих БПЛА та артилерійськими обстрілами та є територією, доступ до якої є небезпечним та фактично обмеженим.
23.02.2026 р. від Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли заперечення (вх. № 6505/26), в яких позивач зазначає про те, що викладені аргументи відповідача у заяві від 18.02.2025 р. є такими, що не свідчать про настання вагомих обставин, якими відповідач обґрунтовує свої вимоги до повернення на стадію підготовчого провадження, як і долучення до матеріалів справи копії договору про надання послуг транспортування, який не може бути доказом у даній справі, враховуючи, що предметом позову є стягнення збитків, а вказане клопотання направлене на затягування розгляду даної справи.
Крім того, як вказує позивач, обґрунтування АТ “Херсонгаз”, наведені у клопотанні від 18.02.2026 р., мають маніпулятивний характер з метою затягування розгляду справи, адже така ситуація, на яку посилається відповідач, мала місце і як під час відкриття провадження у справі – 11 серпня 2025 року, так і під час закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті – 09 грудня 2025 року, так і станом на момент подання даного клопотання – 18.02.2026 року.
Відтак, позивач зауважує, що не використання відповідачем процесуальних інструментів, наданих ГПК України на стадії підготовчого провадження, а саме надання доказів, не є винятковою обставиною для повернення справи на стадію підготовчого провадження.
Позивач зазначає, що, звертаючись із позовною заявою до АТ “Херсонгаз”, АТ “Укртрансгаз” подало саме ті докази і саме у тій кількості, що повною мірою дають суду можливість встановити обставини, які входять до предмету доказування в межах визначеного предмету спору, натомість доказ, який всупереч ГПК України відповідач намагається подати до матеріалів справи № 916/3114/25, не є належним, адже не стосується предмета доказування.
Наразі позивач наголошує, що договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011 та документи, створені на виконання його умов, не підтверджують надання позивачем послуг балансування відповідачу і жодним чином не виключають наявність такого елементу цивільного правопорушення як протиправна поведінка.
Також позивач стверджує, що відбір Оператором ГРМ природного газу з газотранспортної системи, власником якого є позивач, свідчить про наявність протиправної поведінки відповідача, яка завдала шкоди позивачу. Також позивач вказує, що договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1109011169/П41 від 28.09.2011 не є договором закупівлі природного газу, на підставі якого здійснюється перехід права власності на природний газ від позивача до відповідача.
У судовому засіданні 24.02.2026 р. по справі № 916/3114/25 протокольно оголошено перерву до 27 лютого 2026 року об 11:30 год. з огляду на технічні проблеми, які були наявні у представників сторін, а саме переривання зв`язку під час участі у відеоконференції поза межами приміщення суду.
Судове засідання, призначене на 27.02.2026 р. об 11:30 год., не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, про що господарським судом складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.02.2026 р. призначено розгляд справи на 04 березня 2026 р. о 12:00 год.
У судовому засіданні 04.03.2026 року судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження та долучення додаткових доказів до матеріалів справи, з огляду на те, що дане клопотання вже було розглянуто судом. Окрім цього, відсутні підстави для повернення на стадію підготовчого провадження, а відповідач мав право скористатися можливістю надати докази у даній справі під час підготовчого провадження. Вказане зазначено у протоколі судового засідання від 04.03.2026.
Під час розгляду справи у судовому засіданні 04.03.2026 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, натомість відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
25 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Еру Трейдінг” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1809000501 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах, визначених цим договором. 
Згідно з п. 2.1 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р. продавець передає покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року газ в загальному обсязі 216900 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м):
Місяць, рік	вересень 2018 року	жовтень 2018 року	листопад 2018 року	грудень 2018 року	січень 2019 року	лютий 2019 року	березень 2019 року	квітень 2019 року   	
обсяг	4000	25000	25000	22000	38000	38000	35000	29900	
При цьому покупець має право змінити розподіл обсягів передачі газу між місяцями в межах загального обсягу газу, визначеному цим пунктом договору. У такому разі, не пізніше 9-го числа місяця, що передує місяцю передачі газу, покупець направляє продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники додаткової угоди до договору, змістом якої є зміна обсягу газу в місяці передачі газу. Продавець не пізніше 20-го числа місяця, що передує місяцю передачі газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу додаткової угоди до договору, змістом якої є зміна обсягу газу в місяці передачі газу, підписану уповноваженим представником продавця та скріплену його печаткою. 
У відповідності до п.п. 2.2 - 2.4 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р. обсяг закупівлі газу, зазначений в п. 2.1 договору, може бути зменшений покупцем, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця. У такому разі, не пізніше 9-го числа місяця, що передує місяцю, з якого відбувається зменшення закупівлі, покупець направляє продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники додаткової угоди до договору, змістом якої є зміна обсягу закупівлі газу. Продавець не пізніше 20-го числа місяця, що передує місяцю, з якого відбувається зменшення закупівлі, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу додаткової угоди до договору, змістом якої є зміна обсягу закупівлі газу, підписану уповноваженим представником продавця та скріплену його печаткою. За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб.м), приведений до стандартних умов: (t) = 20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа). Якість (фізико-хімічні показники) газу, який передається продавцем покупцеві у віртуальній точці, вказаній у пункті 3.1 договору, повинна відповідати вимогам Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493.
Щодо порядку та умов передачі газу пунктами 3.1 - 3.4 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р. закріплено, що продавець передає покупцю газ у загальному потоці у віртуальній торговій точці (віртуальній точці, на якій відбувається передача природного газу), у значенні Кодексу. Газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), що передається продавцем покупцю за договором, пройшов митний контроль і випущений у вільне використання на митній території України (DDP “Поставка зі сплатою мита”, ІНКОТЕРМС). Право власності на газ переходить від продавця до покупця у віртуальній торговій точці (віртуальній точці, на якій відбувається передача природного газу), у значені Кодексу. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці передачі, оформлюється актом приймання-передачі газу в порядку, встановленому пунктом 3.3 договору. Підписаний сторонами акт приймання-передачі газу підтверджує виконання продавцем своїх зобов`язань в частині передачі природного газу у відповідному місяці в обсязі, зазначеному в акті приймання-передачі газу. Не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються обсяги газу, ціна газу та вартість переданих обсягів газу. Продавець не пізніше 9-го числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником продавця та скріплений його печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У випадку відмови продавця від підписання акту приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом обсяг переданого газу визначається відповідно до умов пункту 2.1 договору.
Оплата за газ здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця на підставі акту приймання-передачі газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем передачі газу. У разі письмового звернення до 15 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, покупця до продавця щодо зміни строку оплати та письмового підтвердження продавця щодо зміни строку оплати до 25 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, оплата за газ здійснюється покупцем протягом 60 календарних днів починаючи з першого числа місяця наступного за місяцем передачі газу (п. 5.1 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р.). 
Відповідно до п.п. 7.1 - 7.3 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р. за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором. За порушення строку розрахунку, визначеного в пункті 5.1 договору, покупець сплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу. За порушення строків передачі газу продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості газу, передачу якого прострочено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів продавець додатково сплачує штраф в розмірі 7% вказаної вартості. 
Пунктом 11.1 договору № 1809000501 від 25.09.2018 р. передбачено, що цей договір набирає чинності здати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині передачі газу по 30 квітня 2019 року, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення. Права та обов`язки сторін за договором настають за умови настання відкладальної обставини (згідно ч. 1 ст. 212 ЦКУ), а саме: надання продавцем покупцю в забезпечення виконання цього договору безвідкличної, безумовної банківської гарантії згідно п. 1.2 цього договору. 
Подалі, як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2019 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю природного газу від 25.09.2018 р. № 1809000501, якою сторони домовились внести зміни до п. 2.1 договору.
Так, згідно з додатковою угодою № 2 від 26.03.2019 р. до договору про закупівлю природного газу від 25.09.2018 р. № 1809000501 ТОВ “Еру Трейдінг” та АТ “Укртрансгаз” внесли зміни до пунктів 1.1, 2.1, 4.2, 11.1 договору. 
Відповідно до п. 1.1 (зі змінами згідно додаткової угоди № 2 від 26.03.2019 р.) сторонами визначено, що за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - травня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором. 
Відповідно до п. 2.1 (зі змінами згідно додаткової угоди № 2 від 26.03.2019 р.) зазначено, що продавець передає покупцеві протягом вересня 2018 року - травня 2019 року газ в загальному обсязі 216900 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м):
Місяць,	вересень	жовтень	листопад	грудень	січень	лютий	березень	квітень	травень	
рік	2018 р.	2018 р.	2018 р.	2018 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	
 	 	 	 	 	 	 	 	 	 	
обсяг	4000	25000	25000	22000	0	0	0	90900	50000	
Відповідно до п. 11.1 (зі змінами згідно додаткової угоди № 2 від 26.03.2019 р.) вказано, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині передачі газу по 31 травня 2019 року, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення. 
Також із матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Еру Трейдінг” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1809000502 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором. 
22 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Еру Трейдінг” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1811000564 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором. 
До договору № 1811000564 від 22.11.2018 р. були внесені зміни до його п. 2.1 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 22.11.2018 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000564 від 22.11.2018 р. 
Додатковою угодою № 2 від 26.03.2019 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000564 від 22.11.2018 р. сторони виклали абзац перший та таблицю в п. 2.1 договору у такій редакції: “Продавець передає покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року газ в загальному обсязі 20000 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): 
Місяць, рік	жовтень 2018 р.	листопад 2018 р.	грудень 2018 р.	січень 2019 р.	лютий 2019 р.	березень 2019 р.	квітень 2019 р.	
обсяг	0	3000	3000	3500	3500	0	7000	
22 листопада 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Еру Трейдінг” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1811000569 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором.
До договору № 1811000569 від 22.11.2018 р. були внесені зміни до його п. 2.1 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 22.11.2018 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000569 від 22.11.2018 р. 
Додатковою угодою № 2 від 26.03.2019 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000569 від 22.11.2018 р. сторони виклали абзац перший та таблицю в п. 2.1 договору у такій редакції: “Продавець передає покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року газ в загальному обсязі 20000 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): 
Місяць, рік	жовтень 2018 р.	листопад 2018 р.	грудень 2018 р.	січень 2019 р.	лютий 2019 р.	березень 2019 р.	квітень 2019 р.	
обсяг	0	3000	3000	3500	3500	0	7000	
22 листопада 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Еру Трейдінг” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1811000570 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором.
До договору № 1811000570 від 22.11.2018 р. були внесені зміни до його п. 2.1 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 22.11.2018 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000570 від 22.11.2018 р. 
Додатковою угодою № 2 від 26.03.2019 р. до договору про закупівлю природного газу № 1811000570 від 22.11.2018 р. сторони виклали абзац перший та таблицю в п. 2.1 договору у такій редакції: “Продавець передає покупцеві протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року газ в загальному обсязі 50000 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): 
Місяць, рік	жовтень 2018 р.	листопад 2018 р.	грудень 2018 р.	січень 2019 р.	лютий 2019 р.	березень 2019 р.	квітень 2019 р.	
обсяг	0	7000	7000	10000	9000	0	17000	
Крім того, 28 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Трафігура Юкрейн” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1808000438 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором.
До договору № 1808000438 від 28.08.2018 р. були внесені зміни до його п. 2.1 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р. до договору про закупівлю природного газу № 1808000438 від 28.08.2018 р. 
Додатковою угодою № 2 від 22.03.2019 р. до договору про закупівлю природного газу № 1808000438 від 28.08.2018 р. сторони виклали абзац перший та таблицю в п. 2.1 договору у такій редакції: “Продавець передає Покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року газ в загальному обсязі 216900 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): 
Місяць, рік	вересень 2018 р.	жовтень 2018 р.	листопад 2018 р.	грудень 2018 р.	січень 2019 р.	лютий 2019 р.	березень 2019 р.	квітень 2019 р.	
обсяг	4000	25000	25000	22000	38000	0	18000	84900	
25 вересня 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Трафігура Юкрейн” (продавець) та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” (покупець) укладено договір № 1809000503 про закупівлю природного газу, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - квітня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)”, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором.
До договору № 1809000503 від 25.09.2018 р. були внесені зміни шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 26.03.2019 р., а саме сторонами погоджено внести зміни до п. 1.1: “За цим договором продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом вересня 2018 року - травня 2019 року “Газове паливо (Природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування)” (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором”.
Також зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 26.03.2019 р. абзац перший і таблицю в п. 2.1 виклали у новій редакції: “Продавець передає покупцеві протягом вересня 2018 року - травня 2019 року газ в загальному обсязі 134000 тис. куб. м газу, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): 
Місяць,	вересень	жовтень	листопад	грудень	січень	лютий	березень	квітень	травень	
рік	2018 р.	2018 р.	2018 р.	2018 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	2019 р.	
 	 	 	 	 	 	 	 	 	 	
обсяг	2000	15000	17000	20000	20000	20000	0	20000	20000	
Відповідно до п. 4.2 (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 26.03.2019 р.) ціна за 1000 куб.м. газу, без урахування податку на додану вартість, протягом жовтня 2018 року - травня 2019 року для кожного місяця передачі газу (СР) визначається за формулою.
Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині передачі газу по 31 травня 2019 року, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору № 1809000503 від 25.09.2018 р.).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” та Акціонерним товариством “Укртрансгаз” були укладені договір про закупівлю природного газу № 1808000439-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000440-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000441-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000442-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000443-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000444-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.); договір про закупівлю природного газу № 1808000445-ВТВ від 28.08.2018 р. (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.01.2019 р., додаткової угоди № 2 від 29.03.2019 р., додаткової угоди № 3 від 17.11.2020 р.). 
Як вбачається з матеріалів справи, актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами відповідних договорів про закупівлю природного газу, підтверджено обсяги, вартість без ПДВ, ПДВ та загальну суму за періоди передачі природного газу для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування. 
Відповідно до розрахунків середньозваженої ціни газу за 1000 куб.м. згідно з договорами, укладеними позивачем, на закупівлю газу у листопаді 2018 року загальний обсяг становить 272000,000 та загальна сума з ПДВ - 3104706768,00; у грудні 2018 року загальний обсяг становить 251000,000 та загальна сума з ПДВ - 2782589532,00; у січня 2019 року загальний обсяг становить 419000,000 та загальна сума з ПДВ - 4354221642,000; у лютому 2019 року загальний обсяг становить 471500,000 та загальна сума з ПДВ - 4136162380,800. 
Також Акціонерним товариством “Укртрансгаз” та Акціонерним товариством “Херсонгаз” укладено зведений акт № 11 приймання-передачі природного газу за листопад 2018 року від 03.12.2018 р. обсягом 47157603 куб.м, зведений акт № 12 приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року від 02.01.2019 р. обсягом 70960486 куб.м, зведений акт № 1 приймання-передачі природного газу за січень 2019 року від 01.02.2019 р. обсягом 72639300 куб.м, зведений акт № 2 приймання-передачі природного газу за лютий 2019 року від 01.03.2019 р. обсягом 59584120 куб.м.
Разом з тим позивачем - Акціонерним товариством “Укртрансгаз” надано до суду таблицю зведених даних щодо інформації про надходження обсягів природного газу та розрахунок обсягу відбору природного газу відповідача Акціонерного товариства “Херсонгаз”. У відповідності до даних, вказаних у таблиці: за листопад 2018 р. фактичний обсяг природного газу, використаний АТ “Херсонгаз” на ВТВ, власні потреби - 2986,813 тис.куб.м, обсяги природного газу, що частково сплачені - 1371,536 тис.куб.м, обсяги небалансу – 1615,277 тис.куб.м; за грудень 2018 р. фактичний обсяг природного газу, використаний АТ “Херсонгаз” на ВТВ, власні потреби - 6351,829 тис.куб.м, обсяги природного газу, що частково сплачені – 0,000 тис.куб.м, обсяги небалансу – 6351,829 тис.куб.м; за січень 2019 р. фактичний обсяг природного газу, використаний АТ “Херсонгаз” на ВТВ, власні потреби - 4512,854 тис.куб.м, обсяги природного газу, що частково сплачені - 0,000 тис.куб.м., обсяги небалансу – 4512,854 тис.куб.м; за лютий 2019 р. фактичний обсяг природного газу, використаний АТ “Херсонгаз” на ВТВ, власні потреби - 2913,332 тис.куб.м, обсяги природного газу, що частково сплачені - 0,000 тис.куб.м, обсяги небалансу – 2913,332 тис.куб.м. 
Так, у відповідності до розрахунку позивача щодо збитків, що підлягають стягненню з АТ “Херсонгаз” у зв`язку з відбором природного газу на ВТВ без наявності постачальника у період листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, встановлено наступне: за листопад 2018 р. обсяг - 1615,277 тис.куб.м, середньозважена ціна закупівлі 1000 куб.м. газу - 11414,36 грн., вартість закупівлі - 18437353,18 грн., сума збитку – 18437353,18 грн.; за грудень 2018 р. обсяг - 6351,829 тис.куб.м, середньозважена ціна закупівлі 1000 куб.м. газу - 11086,01 грн., вартість закупівлі - 70416439,81 грн., сума збитку - 70416439,81 грн.; за січень 2019 р. обсяг - 4512,854 тис.куб.м, середньозважена ціна закупівлі 1000 куб.м. газу - 10391,94 грн., вартість закупівлі - 46897308,00 грн., сума збитку - 46897308,00 грн.; за лютий 2019 р. обсяг - 2913,332 тис.куб.м., середньозважена ціна закупівлі 1000 куб.м. газу - 8772,35 грн., вартість закупівлі - 25556767,97 грн., сума збитку - 25556767,97 грн. Загальний розмір збитку за 15393,292 тис.куб.м. складає 161307868,96 грн. 
Наразі господарським судом встановлено, що у жовтні 2019 року Акціонерне товариство “Укртрансгаз” звернулося з позовом до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення на підставі укладеного 17.12.2015 між сторонами договору транспортування природного газу № 1512000746 вартості послуг балансування газотранспортної системи за період вересень-грудень 2018 та січень лютий 2019 року у розмірі 267979580,56 грн., з яких: 223128840,02 грн. основної заборгованості, 34284071,82 грн. пені, 2977013,90 грн. річних та 7589654,83 грн. інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.03.2020 у справі № 923/909/19 позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з Акціонерного товариства “Херсонгаз” на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз” 217004408,68 грн. основної заборгованості, 33580592,20 грн. пені, 2901744,59 грн. річних, 7440760,43 грн. інфляційних втрат та 654667,20 грн. витрат зі сплати судового збору; в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 року, яку постановою Верховного Суду від 14.12.2021 року залишено без змін, рішення Господарського суду Херсонської області від 17.03.2020 у справі № 923/909/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.
У справі № 923/909/19 суд апеляційної інстанції, відмовляючи у стягненні сум небалансу, зазначив, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами негативного місячного небалансу відповідача у вказані періоди у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги балансування природного газу; оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 223128840,02 грн. за послуги балансування обсягів природного газу, не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з тим, що такі вимоги є похідними.
Натомість, предметом позову, що розглядається у цій справі № 916/3114/25, є вимога позивача до відповідача про стягнення збитків, які є грошовим виразом вартості природного газу, відібраного, на думку позивача, безпідставно відповідачем із газотранспортної системи, оператором якої є позивач.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін повинні бути застосовані норми законодавства у редакціях, чинних станом на дату виникнення спірних правовідносин.
На спірні правовідносини сторін, як учасників ринку природного газу, операторів суміжних (відповідно газотранспортної та газорозподільної) систем трубопровідного транспорту пошиються дія положень Закону України “Про трубопровідний транспорт”, Закону України “Про ринок природного газу”, Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), Господарського (далі ГК України) та Цивільного кодексів (далі - ЦК України).
Також на дані правовідносини, які існували протягом листопаду 2018 - лютого 2019 року, поширюється дія Кодексу ГТС у редакції, чинній на момент спірних правовідносин.
За визначеннями, наведеними в п. 5 глави І розділу І Кодексу ГТС (затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованого Мінюстом України 06.11.2015 за № 1378/27823, зі змінами та доповненнями):
- оператор суміжної системи - оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, оператор іншої газотранспортної системи, який співпрацює з оператором газотранспортної системи;
- суміжна система - інша газотранспортна система, газорозподільна система, газосховище, установка LNG, система суміжного газовидобувного підприємства, інша система, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою.
Акціонерне товариство “Укртрансгаз” (далі позивач, Оператор ГТС) до 01.01.2020 виконувало функції оператора газотранспортної системи суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу” від 09.04.2015 № 329-VIII). Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з транспортування природного газу затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201.
Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Херсонгаз” був суміжним оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17 частини 1 статті 1 Закону України “Про ринок природного газу” від 09.04.2015 № 329-VIII).
Газорозподільна система, оператором якої є відповідач, є суміжною системою безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до вказаної газорозподільної системи фізично надходить через фізичні точки входу/виходу між ними.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу I Кодексу ГТС, Оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
Оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу (пункт 7 глави 3 розділу I Кодексу ГТС).
Відповідно до пункту 2 глави 1 Розділу IV Кодексу ГТС, правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування газотранспортної системи, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.
На виконання вимог Закону України “Про ринок природного газу”, Кодексу ГТС між позивачем та відповідачем було укладено договір транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 р., згідно Типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, на підставі якого між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та цивільні обов`язки, та внаслідок чого Відповідач отримав доступ до газотранспортної системи та взяв на себе обов`язки замовника послуг транспортування, що визначені умовами договору № 1512000746.
За визначенням, наведеним у п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).
До предмету доказування в даній справі належить питання фактичного відібрання спірного обсягу газу та наявності в відповідача, в разі встановлення фактів відібрання з газотранспортної системи позивача спірних обсягів газу, номінацій на цей обсяг. У випадку відсутності номінацій такий безпідставно відібраний газ створює небаланс у газотранспортній мережі позивача.
Як вбачається зі змісту постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі № 923/909/19 від 21.09.2021 р., договір транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 р., укладений між сторонами, містив наступні положення: 
“За цим договором Оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу … на умовах, визначених у цьому договорів, а замовник сплачує Оператору встановлену … вартість таких послуг (пункт 2.1).
- Послуги, які можуть буди надані замовнику за цим договором:
послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);
- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);
послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (пункт 2.3).
- Вартість послуг розраховується: розподіл потужності за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (пункт 7.1).
- Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну на своєму веб-сайті… (пункт 7.2).
- Тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (пункт 7.3).
- У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу (пункт 9.1).
- Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х О бг, де БЦГ базова ціна газу, Обг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К- коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2).
- Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (пункт 9.3).
- Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субвенцій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу, зазначеними споживачами за розрахунковий період (пункт 9.4).
- Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору (пункт 11.4).
- У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5).
Отже, вказаними умовами договору сторонами покладено обов`язок на позивача надавати послуги з балансування та обов`язок на відповідача сплачувати за послуги балансування у випадку виникнення негативного місячного небалансу та неврегулювання його у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.”
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.
Обставини, які підлягають встановленню судом у справі це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії/події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини щодо змісту договору транспортування природного газу № 1512000746 від 17.12.2015 р., встановлені судовим рішенням у справі № 923/909/19, не підлягають доведенню у даній справі.
Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.
Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).
Відповідно до глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу (пункт1).
Оператор газотранспортної системи при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на: даних номінацій/місячних номінацій/ реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу; даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи; даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача; даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (пункт 2).
Проте, відповідач порушив зазначені умови кодексу ГТС та договору і не подав у спірний період позивачу номінацій та не подав природний газ до газотранспортної системи у встановленому порядку, натомість здійснив відбір природного газу в спірних обсягах, що не були підтверджені Оператором ГТС.
Відповідно до пункту 5 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС, у випадку коли замовник послуг транспортування не надасть оператору газотранспортної системи місячну номінацію згідно з положеннями пункту 2 цієї глави або номінацію на наступну газову добу протягом часу, вказаного в пункті 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування з обсягами природного газу, що дорівнює “0” (нулю) відносно замовленої точки входу/виходу
Відповідно до підпункту 4 п. 2 глави 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС приймання - передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання - передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.
Відповідно до підписаних Акціонерним товариством “Укртрансгаз” та Акціонерним товариством “Херсонгаз” зведених актів приймання-передачі природного газу № 11 від 03.12.2018 р., № 12 від 02.01.2019 р., № 1 від 01.02.2019 позивачем з ГТС передано до ГРМ відповідача природний газ в обсягах: у листопаді 2018 року - 47157603 куб.м.; у грудні 2018 року - 70960486 куб.м.; у січні 2019 року - 72639300 куб.м.; у лютому 2019 року - 59584120 куб.м.
Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) у точках виходу до газорозподільних систем оператори відповідних газорозподільних систем зобов`язані подавати оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (у тому числі побутовим споживачем), об`єкти якого підключені до газорозподільної системи та якому (його точкам комерційного обліку) оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи.
Відповідно до наданих самим відповідачем звітів (алокацій) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ “Херсонгаз”, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) і додатків до них в розрізі контрагентів (споживачів) обсяг фактично розподіленого відповідачем природного газу споживачам склав: у листопаді 2018 р. – 48025,841; грудні 2018 р. – 72194,491; січні 2019 р. - 73945,002; лютому 2019 р. - 60616,525.
Як вбачається, у вказаних звітах сам відповідач зазначив, що на власні виробничо-технологічні витрати, нормовані втрати газорозподільного підприємства (розділ VІІ алокацій) відповідачем розподілено по договорах: у листопаді 2018 р. – 2955,377 тис. куб. м., грудні 2018 р. – 6305,170 тис. куб. м., січні 2019 р. – 4466,676 тис. куб. м, лютому 2019 р. – 2877,627 тис. куб. м., натомість, обсяги небалансу не показані.
За частиною 3 статті 37 та частиною 5 статті 38 Закону України “Про ринок природного газу” оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів. Оператор газорозподільної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, в недискримінаційний та прозорий спосіб.
Пунктами 1, 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ (в редакції, чинній в спірному періоді) визначено, що з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, пов`язаною з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.
Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу ХІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до / через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.
Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.
Виходячи зі змісту наведених норм, на відповідача, як Оператора ГРМ, покладений обов`язок закуповувати природний газ в обсягах, достатніх для здійснення власної господарської діяльності з розподілу природного газу, а саме для фізичного балансування ГРМ, об`ємів (обсягів) фактичних витрат та виробничо-технологічних витрат у ГРМ.
Отже, відповідач був зобов`язаний закупити у спірний період природній газ у обсязі 15393,292 тис куб м. для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності (ВТВ), пов`язані з технологічним процесом з розподілу природного газу та господарською діяльністю відповідача з розподілу природного газу.
Більше того, у алокаціях про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ “Херсонгаз”, відповідач у розділі VІІІ алокацій відобразив розподіл газу на власні потреби газорозподільного підприємства по договорах водночас на власні потреби газорозподільного підприємства в т.ч. по договорах: у листопаді 2018 р. – 31,436 тис. куб. м., грудні 2018 р. – 46,659 тис. куб. м., січні 2019 р. – 46,178 тис. куб. м, лютому 2019 р. – 35,705 тис. куб. м., обсяги небалансу не показані (0,000).
Однак, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження постачання природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності (ВТВ) жодним постачальником природного газу.
Суд враховує, що дані про відбір обсягу природного газу відповідачем у спірний період підтверджується самим АТ “Херсонгаз” у підписаних ним та скріплених печаткою алокаціях про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ “Херсонгаз” та звітах про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач в порушення встановлених договором та Кодексом ГТС обов`язків протягом листопада 2018 – лютого 2019 р.р. не здійснив закупівлю природного газу в обсягах 15393,292 тис. куб. м. для покриття нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат ГРМ, не подав номінацій та не подав природний газ до газотранспортної системи, проте відібрав їх з ресурсу позивача для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, що зумовило необхідність вчинення позивачем дій з метою балансування газотранспортної системи, понесенні витрат на закупівлю спірних обсягів природного газу.
Щодо обставин завдання збитків позивачу шляхом утворення негативного небалансу відповідачем відборами обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача, судом враховано наступне.
На позивача, як Оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення балансування газотранспортної системи, чим згідно з п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС є діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.
Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).
Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).
Цілісність газотранспортної системи - стан газотранспортної системи, за якого тиск фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про ринок природного газу”).
Тобто, Оператор ГТС вживає заходи фізичного балансування в цілому відносно всього небалансу в газотранспортній системі, що утворюється всіма суб`єктами ринку природного газу, тим самим забезпечується той стан газотранспортної системи, що технічно гарантує транспортування природного газу. Водночас в межах заходів комерційного балансування визначається небаланс кожного конкретного суб`єкта для його врегулювання.
Згідно з п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.
Правова природа послуг балансування при негативному місячному небалансі полягає у відшкодуванні на договірних засадах вартості спожитих обсягів природного газу Оператору газотранспортної системи, які подаються ним на точку входу в газотранспортну систему в межах заходів фізичного балансування.
Відбори обсягів природного газу з точки виходу з газотранспортної системи без подачі обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи призводять не лише до порушення необхідного співвідношення та утворення негативного небалансу, а передусім, є свідченням того, що відбір енергоресурсу здійснюється за рахунок технологічного газу, яким наповнена газотранспортна система для підтримання тиску, забезпечення процесу транспортування, належного функціонування системи тощо.
Відбір природного газу у такий спосіб суб`єктами ринку безумовно впливає на рівень тиску в газотранспортній системі, відповідно падіння тиску та його низький рівень технічно не забезпечують гарантію транспортування природного газу, що очевидно стає загрозою цілісності газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи з метою відвернення такої загрози невідкладно вимушений компенсувати падіння тиску в газотранспортній системі подачею додаткових обсягів природного газу, тим самим замістити здійснені з точки виходу відбори обсягів природного газу, що не подавались на точку входу до газотранспортної системи.
У цьому полягає мета фізичного балансування. Для цього АТ “Укртрансгаз” здійснюється закупівля необхідного ресурсу природного газу відповідно до підпункту 1 п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС.
Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів, зокрема, купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами (пп. 1 п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС).
Пунктом 10 розділу XIII Кодексу ГТС встановлено, що Оператор ГТС (позивач) для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.
Для вжиття заходів фізичного балансування в частині порушення співвідношення обсягів природного газу, спричиненого внаслідок протиправних дій відповідача, позивачем у листопаді, грудні 2018 р. та січня-лютому 2019 року придбано природний газ за договорами, що укладені за результатами публічних закупівель та оформлено відповідні акти приймання-передачі.
Відповідно до актів приймання-передачі та платіжних доручень про їх оплату, якими підтверджується вартість придбаного позивачем природного газу та переданого відповідачу, розмір витрат позивача на закупівлю 15393,292 тис. куб. м складає 161307868,96 грн.
Таким чином, у зв`язку із втратою позивачем 15393,292 тис. куб. м природного газу, останній був позбавлений можливості використання витрачених на балансування ГТС обсягів природного газу та власних коштів в розмірі здійсненої закупівлі спірних обсягів природного газу, що складають 161307868,96 грн.
Щодо посилання відповідача на те, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 923/909/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 14.12.2021, повністю відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача про стягнення вартості послуг балансування ГТС, в тому числі і тих же обсягів газу, стягнення вартості якого у виді збитків є предметом позову у справі № 916/3114/25, що розглядається, суд зазначає наступне.
У межах справи № 923/909/19 розглядався позов Акціонерного товариств “Укртрансгаз” до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення на підставі укладеного ними договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000746 вартості послуг балансування газотранспортної системи у вересні-грудні 2018 та січні-лютому 2019 року, у тому числі і об`ємом 15393,292 тис. куб. м.
Ухвалюючи це судове рішення Південно-західного апеляційний господарський суд прийшов до висновку, з яким погодився Верховний Суд, що складені позивачем на підставі пункту 11.4 договору односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути належними доказами на підтвердження визначення обсягів та вартості послуг балансування газу у вказаний період, а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту надання відповідачу послуг балансування.
З долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити та перевірити, який саме обсяг газу позивач облікував у газотранспортній системі, який, на його думку, відповідач використав за період з вересня 2018 по лютий 2019 року без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачам, та який відповідач має компенсувати позивачу як послуги балансування. Крім того, апеляційний суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували наявність небалансів у газотранспортній системі у заявлені позивачем періоди, а також докази, які би підтверджували вчинення позивачем заходів, спрямованих на усунення загрози цілісності газотранспортної системи у зв`язку з наявністю в ній небалансів газу.
Тобто, в межах справи № 916/909/19 вирішувався спір стосовно стягнення коштів за надані послуги з балансування на підставі договору, тоді як у даному спорі позивачем стягуються збитки внаслідок незаконного відбору газу із газотранспортної системи.
У постанові Верховного Суду від 25.04.2024 у справі № 927/977/23, в якій також заявлявся позивачем схожий позов про стягнення збитків із оператора ГРМ, вказано, що обставини надання послуг балансування на підставі договору та завдання збитків внаслідок незаконного відбору газу з газотранспортної системи передбачають відповідний перелік доказів, якими повинні підтверджуватися зазначені обставини.
Тобто, якщо в першому випадку суди повинні встановити наявність договірних відносин в частині здійснення балансування системи, то у випадку завдання шкоди суди повинні дослідити в першу чергу причини виникнення збитків, їх наслідки, дії позивача та відповідача та чи наявний взаємозв`язок між діями відповідача та завданими позивачу збитками.
Виходячи з аналізу висновків Верховного Суду, суд відзначає, що предметом та підставами позову у справі № 923/909/19 були вимоги про стягнення боргу за надані послуги балансування на підставі договору та відповідних актів балансування, що лежить у площині комерційного балансування, тоді як у справі № 916/3114/25 відповідні обставини щодо надання послуг балансування вже не мають значення та не є підставами позову, а дослідженню на підставі інших доказів підлягають обставини завдання збитків, зокрема, законність набуття відповідачем природного газу за рахунок АТ “Укртрансгаз”, причинно-наслідковий зв`язок неправомірної поведінки відповідача, які призвели до завдання збитків позивачу в результаті дій, що не виходить за межі фізичного балансування.
Так, при розгляді справи № 923/909/19 про стягнення боргу за надані послуги балансування (комерційне балансування) не підлягають доказуванню та дослідженню докази, що стосуються фізичного балансування, зокрема, договори та акти закупівлі природного газу АТ “Укртрансгаз” та понесення у зв`язку з цим витрат, навіть якщо такі докази надані до матеріалів справи, тоді як у даній справі № 916/3114/25, яка не стосується комерційного балансування, такі докази становлять основу підстав позову та підлягають дослідженню.
Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.11.2023 у справі № 918/686/21, в якій зазначено, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.
Встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі (щодо стягнення заборгованості за врегулювання виниклих місячних/добових небалансів).
Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу.
Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).
Відтак, Об`єднана палата уточнила висновки щодо застосування п. 3 розд. ХІІІ, п. 3 гл. 3 розд. ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 14.12.2021 у справі № 923/909/19, від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19, від 04.08.2021 у справі № 903/973/19, від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.
З врахуванням викладеного, в межах справи № 923/909/19 не досліджувалися докази, надані в обґрунтування вимог, заявлених у справі № 916/3114/25, не надавалася правова оцінка обставинам, указаним позивачем в обґрунтування позову про стягнення збитків, спричинених Оператором ГРМ протиправним відбором природного газу з газотранспортної системи (за відсутності підтверджених номінацій), з огляду на відмінний предмет доказування в указаних справах.
Також суд враховує постанову Верховного Суду від 28.07.2021 р. у справі № 927/1041/19, у якій суд вказав, що, враховуючи відсутність правової підстави для отримання АТ “Чернігівгаз” послуг транспортування природного газу (неузгодження істотних договірних умов на надання послуг балансування), стягнення АТ “Укртрансгаз” коштів може здійснюватися відповідно до положень ст. 1212 ЦК у разі доведення факту набуття оператором ГРМ природного газу, який належав позивачу, без достатньої правової підстави або шляхом стягнення суми збитків, якщо газ був придбаний з метою балансування негативних місячних небалансів, які виникли внаслідок відбирання АТ “Чернігівгаз” природного газу для задоволення власних потреб, і не був компенсований Оператору ГТС через договірні механізми (оплату послуг балансування).
У справі № 905/1135/23 Верховний Суд у постанові від 20.06.2024 вказав, що застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 01.02.2023 у справі № 916/47/22, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами.
Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Оскільки відповідач набув природний газ, діючи як всупереч меті і юридичному змісту договорів на постачання природного газу, так і всупереч Положенню № 867, тобто за відсутності правової підстави, то сама лише наявність цих договорів не може свідчити про віднесення спірних правовідносин до договірних, тому суди обґрунтовано застосували до спірних правовідносин положення ст.1212 ЦК України.
Таким чином в межах справи № 916/3114/25, на відмінну від справи № 923/909/19, підлягають дослідженню обставини протиправної поведінки відповідача; шкоди, нанесеною протиправною поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вину.
Натомість, як вже було встановлено вище, відповідач в порушення взятих на себе обов`язків у спірний період не здійснював закупівлю необхідної кількості обсягу природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, відповідно ані сам відповідач, ані жодний постачальник не здійснив подання необхідної кількості обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи для потреб відповідача, проте з точки виходу з газотранспортної системи останнім здійснено відбір обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ.
Позивачем за рахунок придбаних обсягів природного газу були вжиті заходи фізичного балансування газотранспортної системи, в т.ч. для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, яке було порушено внаслідок неподання природного газу у спірний період до газотранспортної системи позивача на точку входу для потреб відповідача та відбору ним на точці виходу, що стало наслідком протиправних дій відповідача.
Виходячи з такого, втрати природного газу, які позивач був змушений подати до газотранспортної системи при здійсненні фізичного балансування (15393,292 тис. куб. м. природного газу на загальну вартість 161307868,96 грн.) є витратами позивача, які він повинен був зробити для відновлення порушеного права, чим є право позивача на безпечне функціонування та стабільну роботу газотранспортної системи в умовах збалансованості подач/відборів на точках входу/виходу обсягів природного газу до/з газотранспортної системи.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 218 ГК України (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Також ст. 224 ГК України (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) обумовлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:
1) протиправної поведінки;
2) розміру збитків;
3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;
4) вини.
Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
Досліджуючи склад цивільного правопорушення, суд враховує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідач у листопаді, грудні 2018 року та січні, лютому 2019 року в порушення вимог ст. ст. 37, 38 Закону “Про ринок природного газу” та згідно глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, вимог Кодексу ГТС не здійснив закупівлю природного газу в обсягах, необхідних для забезпечення виробничо-технологічних витрат за нормованих втрат газорозподільної системи, проте в силу здійснення своєї господарської діяльності протиправно, понад обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (на рівні 0 куб.м. природного газу), вчинив протиправні дії з відбору та використання для вищезазначених потреб у спірний період 15393,292 тис. куб. м. природного газу з газотранспортної системи, який належить позивачу. Крім того, внаслідок протиправної бездіяльності відповідач в порушення положень законодавства не врегулював негативний небаланс, що виник внаслідок його протиправних дій.
Відповідачем у спірний період порушувалося право позивача на збереження цілісності, безпечне функціонування та стабільну роботу газотранспортної системи, за надійну та безпечну експлуатацію якої на виключних засадах відповідав позивач, шляхом перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу в газотранспортну систему та відбором вказаних обсягів відповідачем, що призводило до порушення необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.
Таким чином, відбір Оператором ГРМ природного газу з газотранспортної системи свідчить про наявність протиправної поведінки відповідача, який завдав шкоди позивачу.
Стосовно завданих збитків позивачу, то, як вже було зазначено вище, останній для уникнення порушення співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі, спричиненого внаслідок протиправних дій відповідача, закупив та здійснив його подання до газотранспортної системи в обсязі 15393,292 тис. куб. м на загальну вартість 161307868,96 грн, що складають реальні збитки позивача.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками позивача полягає у тому, що належний позивачу на праві власності природний газ в обсязі 15393,292 тис. куб.м., який було подано позивачем до газотранспортної системи для відновлення співвідношення в рамках заходів фізичного балансування, був безпідставно відібраний відповідачем на точці виходу із газотранспортної системи в обсягах, які він не придбавав та не подавав на точку входу до газотранспортної системи для транспортування, та використаний відповідачем у зв`язку із власною господарською діяльністю під час розподілу природного газу, внаслідок чого позивач втратив власне майно та зазнав реальних збитків в розмірі вартості втрачених обсягів.
Вина відповідача полягає у невиконанні ним обов`язку закупити у достатньому обсязі природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) на загальних підставах та ринкових умовах, встановленого п. 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, з одночасним здійсненням відбору обсягів природного газу з газотранспортної системи на точці виходу, відібраних для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ за відсутності джерел надходження, без подачі у достатньому обсязі природного газу, що мали бути закупленими відповідачем, до газотранспортної системи на точці входу, не врегулюванні його небалансу в порядку, визначеному Кодексом ГТС та у фактичному відборі спірних обсягів з ресурсів природного газу позивача, без підтверджених номінацій.
Таким чином, позивач довів факт завдання відповідачем збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками, у зв`язку із чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства “Херсонгаз” 161307868,96 грн збитків.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 р. по справі № 925/468/22, залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.11.2025 р. 
Також щодо посилання відповідача на норми Закону України “Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу” (Закон № 1639-ІХ), та твердження, що заборгованість підтверджено і затверджено для подальшого її врегулювання відповідно до Закону України № 1639-ІХ, а відтак, у разі задоволення позову в даній справі, зазначене призведе до подвійного стягнення даних сум з відповідача, господарський суд вказує наступне.
Так, суд зазначає, що Законом № 1639-ІХ визначено процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення.
Водночас Законом № 1639-ІХ не передбачено припинення зобов`язання щодо суми основного боргу за поставлений газ, а лише визначено певну процедуру (заходи), яка надає можливість в майбутньому врегулювати заборгованість у спосіб, визначений законом. Тобто в даному випадку повинна бути вчинена юридично значима дія щодо фактичного погашення суми основного боргу за поставлений природний газ, зокрема, укладено договір про організацію взаєморозрахунків між учасниками спору та/або договір про реструктуризацію заборгованості з оплати природного газу та послуги з його транспортування тощо.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 906/1357/20, та наголошено, що саме по собі ухвалення Закону № 1639-ІХ, яким визначено певну процедуру, яка надає можливість в майбутньому врегулювати заборгованість у спосіб, визначений законом, шляхом вчинення юридично значимих дій щодо фактичного погашення суми основного боргу за поставлений природний газ, не свідчить про припинення зобов`язань сторін, а також не вказує на відсутність у справі предмета спору.
У постанові від 15.06.2022 у справі № 910/10142/21, де розглядався спір про стягнення заборгованості з оплати за поставлений природний газ, Верховний Суд вказав, що для застосування процедури врегулювання заборгованості згідно з положеннями Закону № 1639-ІХ має бути вчинена юридично значима дія.
У справі № 911/3195/21 у постанові від 18.04.2023 Верховний Суд, розглянувши спір про вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Київоблгаз” про стягнення заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності, дійшов висновку, що оскільки обставин укладення відповідачем договору про організацію взаєморозрахунків між учасниками суди попередніх інстанцій не встановили, відповідно і підстави припинення спірних правовідносин між сторонами відсутні.
Статтею 4 Закону № 1639-ІХ “Проведення взаєморозрахунків” передбачено, що взаєморозрахунки в цілях погашення заборгованості та грошових зобов`язань, що визначені статтею 1 цього Закону, здійснюються за рахунок видатків державного бюджету для врегулювання, в цілях погашення заборгованості операторів газорозподільних систем, у тому числі підтвердженої судовими рішеннями та/або реструктуризованої, не сплаченої станом на розрахункову дату, за договорами транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року, а також за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеними з Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, та за договорами постачання/купівлі-продажу природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної системи та власної господарської діяльності, укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”.
Частиною 3 статті 4 Закону № 1639-IХ визначено, що взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, у межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням та в обсягах, передбачених Законом України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, із застосуванням рахунків, відкритих у Державному казначействі України, згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в обліку учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору, та в обсязі, що не перевищує підтверджену учасниками заборгованість.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1639-IХ “Реструктуризація заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування”, реструктуризації на умовах, визначених цим Законом, підлягає: заборгованість постачальників природного газу, у тому числі реструктуризована, та операторів газорозподільних систем понад обсяги, врегульовані із застосуванням механізмів, визначених статтею 4 цього Закону: за послуги, надані операторам газорозподільних систем та постачальникам природного газу за договорами транспортування природного газу, перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, що набрали законної сили.
Частиною 2 статті 5 Закону визначено, що реструктуризація заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється після проведення розрахунків, передбачених статтею 4 цього Закону, шляхом розстрочення на три календарних місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.
Частиною 6 та 7 статті 5 Закону визначено, що Типовий договір про реструктуризацію заборгованості з оплати природного газу та послуги з його транспортування затверджується Кабінетом Міністрів України. Кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.
Отже, порядок врегулювання відповідно до статей 4 - 5 Закону №1639-IХ передбачає укладення відповідного договору врегулювання відповідно до Типового договору. Водночас в матеріалах справи відсутні відомості про укладення договорів врегулювання між позивачем та відповідачем.
Відтак, твердження відповідача, що задоволення позову у цій справі з огляду на положення Закону № 1639-IХ може призвести до подвійного стягнення, не відповідають обставинам цієї справи та не ґрунтуються на положеннях Закону №1639-IХ.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства “Укртрансгаз” обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 847840,00 грн. (з урахуванням коефіцієнту 0,8 з огляду на подання позовної заяви через електронний суд), понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства “Укртрансгаз” до Акціонерного товариства “Херсонгаз” про стягнення збитків у розмірі 161307868,96 грн. задовольнити.
2. СТЯГНУТИ з Акціонерного товариства “Херсонгаз” (73036, м. Херсон, вул. Поповича, буд. 3; код ЄДРПОУ 03355353) на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; код ЄДРПОУ 30019801) збитки у розмірі 161307868/сто шістдесят один мільйон триста сім тисяч вісімсот шістдесят вісім/грн. 96 коп., судовий збір у розмірі 847840/вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок/ грн.00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 11 березня 2026 р.

Суддя В.С. Петров