КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю. на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 16.08.2025 року о 21 год. 00 хв. в с. Гаврилівка по вул. Садова, 14 керував транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На місці зупинки водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Drager 6820, результат тесту - 1,93% проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, а також не взято до уваги доводи сторони захисту.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази які вказували на те, що ОСОБА_1 був водієм у розумінні вищевказаного пункту ПДР, оскільки автомобілем він не керував, зокрема в стані алкогольного сп`яніння. Встановлення факту керування транспортним засобом є суттєвим подальшої правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, звертає увагу, що знаходження в транспортному засобу чи поряд з транспортним засобом, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) не доводить факту керування транспортним засобом.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Насамперед необхідно зазначити, що апеляційним судом вчинялись дії для належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сіренка М.Ю. про дату та час судового розгляду. Разом з тим, на адресу суду від захисника Сіренка М.Ю. надійшло клопотання за вх. №33832 від 18.03.2026 року, в якому захисник просить провести розгляд справи без виклику сторін (а. с. 69-71). 

Таким чином відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність учасників судового провадження у зв`язку з тим, що учасники справи були обізнані про день, час і місце розгляду справи.
Що стосується виклику у судове засідання прокурора, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідних клопотань не надходило. Окрім того, під час розгляду апеляційної скарги, суд не збирає нових доказів, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення, розглядаючи апеляційну скаргу на підставі наявних матеріалів . 
Крім того, у аналогічних справах Київська міська прокуратура направляла ряд листів з ідентичним змістом, зокрема лист № 23-153вих-22 від 17.11.2022 року, у яких вказувала, що законодавством України прокуратуру не наділено повноваженнями щодо підтримання обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, таким чином участь прокурора у розгляді такої категорії справ законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень органів прокуратури. Вказану позицію Київська міська прокуратура просить враховувати при розгляді аналогічних справ (а. с. 72-73).
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425306 від 16.08.2025 року (а.с.1), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.08.2025 року (а. с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 4), результатами тесту №679 (а. с. 3), зобов`язанням ОСОБА_2 (а. с. 5), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББ №706222 від 16.08.2025 року (а. с. 6), копією посвідчення водія ОСОБА_1 (а. с. 7), а також відеозаписом нагрудних камер працівників патрульної поліції (а. с. 9).
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками судді, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху і утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписи, які було частково передосліджено судом апеляційної інстанції відображають зміст даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відеозаписом зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який порушив Правила дорожнього руху, а саме - здійснив зупинку ближче, ніж 10 м до перехрестя. В ході спілкування працівники патрульної поліції запитали, чи вживав водій алкоголь, оскільки виявлено було таку ознаку сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, на що водій вказав, що випив пива, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд було проведено на місці зупинки транспортного засобу, результат - 1,93‰. 
Відеозапис здійснювався при фіксації дій, передбачених ст. ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 є безпідставними та не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки відеозаписом з відеореєстратора чітко зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та його зупинку працівниками патрульної поліції. Крім того, на відеозаписі з нагрудних камер працівників патрульної поліції ОСОБА_1 жодним чином не заперечував керування транспортним засобом, а натомість вказав, що підвозив жінок додому. До того ж, пасажир, яка перебувала у транспортному засобі, сказала «Це водій, який нас розвозив».
Будь яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича - залишити без задоволення. 

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 363/5332/25
Апеляційне провадження № 33/824/653/2026
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Баличева М.Б.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.