СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1687/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУП" (вх.№2899П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М., повне судове рішення складено 11.12.2025, у справі №917/1687/25 
за позовом Комунального некомерційного підприємства "Черкаська районна лікарня с. Мошни" Мошнівської сільської ради, с. Мошин, Черкаський район, Черкаська область, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", Пирятинський район, Полтавська область,
про стягнення 127 935, 60грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Черкаська районна лікарня с. Мошни" Мошнівської сільської ради просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" 127 935, 60грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 19.07.2024 року між сторонами Договору про закупівлю №100.
Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору про закупівлю №100 від 19.07.2024 року в частині поставки палива на суму 127 935, 60грн, сплачену позивачем на виконання вказаного договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" на користь Комунального некомерційного підприємства "Черкаська районна лікарня с. Мошни" Мошнівської сільської ради 127 935, 60грн основного боргу та 2 422, 40грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування обставин щодо відсутності на автозаправних станціях (АЗС), які зазначені в додатку №2 до спірного договору "Перелік заправних станцій (АЗС), відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "Авіас" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України. Крім того, обставини того, що АЗС мережі "Авіас", які обслуговують скретч-картки ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 11.12.2025, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не навів належних мотивів для відмови у задоволенні клопотання про розгляду справи за участі сторін. 
Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не повно врахував зміст та характер спірних правовідносин, доводи відповідача у клопотанні про залучення третьої особи – ТОВ "Інтекс Інвест" та безпідставно відмовив у її залученні, тим самим не надавши можливості встановити або спростувати обставини придбання позивачем талонів саме у цього товариства, що є процесуальним порушенням.
Апелянт зазначає, що позивачем не заперечено в ході розгляду справи, що між іншою юридичною особою, зокрема ТОВ "Інтекс Інвест", були укладені договори, по яким також неодноразово закуповувались талони мережі АЗС бренду "АВІАС". 
Відповідач посилається на те, що повністю та у встановлений договором строк виконав свої зобов`язання перед позивачем по договору №100 від 19.07.2024. Також належне виконання відповідачем договору №100 від 19.07.2024 підтверджується оприлюдненим самим позивачем у загальному доступі на офіційному сайті з держзакупівель Звітом про виконання договору про закупівлю.
Поряд з цим, як вказує апелянт, судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що позивачем не надано до позову жодного доказу відмови в отоваренні талонів на умовах договору №100 від 19.07.2024 або будь-якого порушення умов договору відповідачем, у тому числі в частині поставки товару.
Крім того, апелянт зазначає, що позивач не надав належних доказів надсилання йому претензії.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025, для розгляду справи №917/1687/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.
Апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУП" на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі №917/1687/25. Встановлено учасникам справи строк до 04.02.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження. Постановлено розпочати розгляд справи з 04.02.2026 без повідомлення учасників справи.
Копія ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження вручена сторонам у справі у підсистемі "Електронний суд", користувачами якої вони є.
Відзиву на апеляційну скаргу від позивача, а також заяв і клопотань щодо суті спору від учасників справи не надходило.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 19.07.2024 року між Комунальним некомерційним підприємством "Черкаська районна лікарня с. Мошни" Мошнівської сільської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРОАНТ ОЙЛ ГРУПП" (далі - постачальник) було укладено договір про закупівлю №100 (далі - договір).
У договорі сторони узгодили, зокрема, таке:
- постачальник зобов`язується протягом 2024 року та відповідно до умов, зазначених в договорі, передати замовнику товар на АЗС постачальника з використанням скретч-карток/талонів (бланків - дозволів внутрішнього обігу на відпуск товару), а замовник зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі (пункт 1.1 договору);
- найменування, номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації додаток №1 до даного договору. Код товару за ДК 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти - Бензин А-95; Дизельне паливо (пункт 1.2 договору);
- загальна ціна цього договору становить 198 198, 40 (сто дев`яносто вісім тисяч сто дев`яносто вісім) грн 40 коп. з ПДВ, у тому числі ПДВ 33 033,07 (тридцять три тисячі тридцять три) грн 07 коп. (пункт 4.1 договору);
- при досягненні загальної ціни договору, повного виконання сторонами умов договору, договір припиняє свою дію, якщо інше не передбачено договором (пункт 4.3 договору);
- сторони дійшли згоди, що постачальник здійснює відпуск товару, а замовник зобов`язується приймати у власність та оплачувати вартість товару, по ціні яка встановлена постачальником та визначена в специфікації до даного договору (пункт 4.4 договору);
- розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що зазначений в цьому договорі (пункт 5.1 договору);
- розрахунки між постачальником та замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого постачальником, шляхом оплати вартості товару згідно специфікації протягом 3 (трьох) днів після його отримання (пункт 5.2);
- моментом виконання зобов`язань замовника перед постачальником по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника зазначений у цьому договорі (пункт 5.4 договору);
- постачальник поставляє (передає у власність) замовнику товари на таких умовах: EXW - адреса АЗС (згідно додатку №2), відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року. Сторони погоджують, що при застосуванні вказаного базису поставки (EXW) завантаження товару (заливання в автотранспорт) здійснюється силами постачальника (пункт 6.1 договору);
- поставка за договором здійснюється постачальником цілодобово по скетч- картці/талону (бланку) з АЗС постачальника, перелік яких міститься в додатку № 2 до договору. Скетч-картка/талон (бланк) не є засобом розрахунків/платежів між сторонами. Скетч-картка/талон (бланк) містить інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, якими буде заправлений автотранспорт замовника при наданні таких бланків на АЗС протягом терміну дії такого бланку (пункт 6.2 договору);
- строк передачі товару: з дати укладення договору до 31.12.2024 року (пункт 6.3 договору);
- строк передачі скетч-карток/талонів (бланків) - протягом двох робочих днів з дати отримання заявки (пункт 6.4 договору);
- місце поставки товару - 19615, Україна, Черкаська область, Черкаський р-н, (АЗС в с. Мошни або в радіусі 5 км від с. Мошни). АЗС постачальника, перелік яких міститься в Додатку № 2 до договору (пункт 6.5 договору);
- замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати поставлений і прийнятий товар (пункт 7.1 п.п.7.1.1 договору);
- замовник має право отримувати товари на АЗС постачальника та АЗС, що входять у систему безготівкових розрахунків за скетч-картками/талонами (бланками) постачальника (пункт 7.2 п. п. 7.2.2 договору);
- постачальник зобов`язаний забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановленими цим договором, забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним скгтч-картки/талону (бланку) на певній АЗС (пункт 7.3 п. п. 7.3.1, 7.3.5 договору);
- цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до "31" грудня 2024 року, а в частини взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання.
Додатком 1 до договору - специфікацією визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), суму з ПДВ, а саме:
- бензин А-95 (Євро 5) талон у кількості 1 200 л, ціна за одиницю з ПДВ - 52, 88грн, сума з ПДВ - 131 142, 40грн;
- дизельне паливо (Євро 5) талон у кількості 2 480 л, ціна за одиницю з ПДВ - 55, 88грн, сума з ПДВ - 67 056, 00грн.
У додатку №2 до договору сторони узгодили перелік заправних станцій (АЗС).
На виконання умов договору відповідач передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 198 198, 40грн, що підтверджується видатковою накладною №РН240801/006 від 01.08.2024.
У дотримання умов договору позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжною інструкцією №115 від 01.08.2024 року на суму 198 198, 40грн.
Позивач зазначає, що станом дату звернення до суду в останнього є залишок недоотриманого товару на загальну суму 127 935, 00грн, в тому числі "Бензин А-95" (талони номіналом 15 л) загальною кількістю 870 л, на суму 48 615, 60грн та "Дизельне паливо" (ДП) (талони номіналом 30л.) загальною кількістю 1500 л, на суму 79 320, 00грн
У подальшому позивач не зміг отримати бензин та дизельне паливо на заправках відповідача (обумовлених договором), оскільки на мережі АЗС, на яких здійснюється відпуск товару ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" відсутнє в наявності паливо та, відповідно, не можливо здійснити обмін талонів на товар.
Позивач вказує, що ним на адресу відповідача було направлено претензію (вих. №84/25 від 14.04.2025) щодо повернення коштів, що еквівалентні вартості не використаних паливних карток, або виконати свої зобов`язання з передачі товару, визначивши інше місце передачі товару ніж ті, що передбачені додатком №2 до договору. В якості доказу направлення претензії на адресу відповідача позивачем було надано фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 14.04.2025 року (№1800100355671).
Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на вказану претензію та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладений сторонами у справі Договір є договором поставки.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (далі - Правила), торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).
Згідно з пунктом 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з пунктом 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
Отже, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем здійснена оплата суми по договору (198 198, 40грн), а відповідачем було передано позивачу за видатковою накладною від 01.08.2024 №Рн240801/006 талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 198 198, 40грн.
Разом з тим суд першої інстанції вірно зазначив, що факт підписання сторонами видаткової накладної від 01.08.2024 №Рн240801/006 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.
Апелянт посилається на те, що в кінці звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим виконавчим комітетом на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua, вказано, що відсутні причини розірвання договору №100 від 19.07.2024.
Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що як передбачено умовами договору відвантаження товару покупцю (заправки пальним транспортного засобу на АЗС відповідача) здійснюється шляхом пред`явлення на АЗС талона на пальне.
З аналізу умов договору вбачається, що ключовою умовою є те, що право власності на паливо переходить до замовника в момент його фактичного відпуску на АЗС, а не при передачі талонів.
Отже, за результатом пред`явлення талону, здійснюється відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару, талон на пальне залишається у оператора АЗС, який видає чек, що є підтвердженням факту отримання замовником товару відповідного асортименту та кількості.
Такі операції мають здійснюватися не тільки задля забезпечення покупця розрахунковими документами, а й задля реалізації обліку Палива відповідачем.
Тобто, талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, а не є підтвердженням отримання самого товару в натурі, отже, передчасними є доводи апелянта, що ним було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. 
Позивач, виконавши зобов`язання за договором поставки та оплативши повну вартість товару, набув право на отримання придбаного палива на підставі відповідних паливних талонів на автозаправних станціях, пов`язаних договірними відносинами з продавцем.
У свою чергу, відповідач зобов`язався забезпечити поставку товару замовнику в кількості за якістю і на умовах, встановлених цим договором; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним скетч-картки/талону на певній АЗС (пункти 7.3.1, 7.3.5. договору).
Таким чином, передача товару покупцю здійснюється поступово (певними частинами), підставою передачі товару постачальником покупцю є товаро-розпорядчий документ на товар – талон на пальне. Інших умов щодо передачі товару (пального) покупцю договір не містить. 
Необґрунтованими є посилання скаржника на завершення процедури закупівлі на офіційному сайті з держзакупівель як доказ виконання договору.
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У спірних правовідносинах відповідач не надав суду доказів належного виконання умов Договору.
З огляду на викладене, неможливість реалізувати позивачем паливні талони, придбані у відповідача, вважається доведеною. Поведінка відповідача не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами, адже здійснюючи повну оплату товару – палива у спосіб придбання у відповідача талонів, сторона (покупець) розраховує на відпуск відповідного пального на АЗС постачальника у спосіб пред`явлення паливних талонів, обов`язок забезпечення здійснення якого покладається на відповідача, що передбачено умовам договору.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується неможливість отримання позивачем палива за талонами на автозаправних станціях "АВІАС".
Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що позивачем не надано до позову жодного доказу відмови в отоваренні талонів на умовах договору №100 від 19.07.2024 або будь-якого порушення умов договору відповідачем, у тому числі в частині поставки товару, оскільки як вірно зазначено місцевим господарським судом, обставини того, що АЗС мережі "АВІАС", які обслуговують скетч-картки відповідача, не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим, не потребують доказування на підставі положень частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Версію вірогідного придбання позивачем спірних талонів у іншої особи, а не у відповідача, колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідач не надав ніяких доказів свого твердження і не спростував обставину придбання зазначених талонів у нього.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому, колегією суддів враховано правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у п. 27 постанови від 29.08.2018 у справі №910/23428/17, відповідно до якого “при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність”.
Відповідач стверджує, що додані до позовної заяви талони на пальне мережі АВІАС могли бути придбані за договором поставки у ТОВ "Інтекс Інвест". Проте, доказів, які б підтверджували, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавались, за якими паливо поставлялось відповідачем чи іншими особами, ТОВ "Гарант Ойл Групп" не надав.
Тобто, судова колегія вбачає, що належні та допустимі докази того, що додані до позову талони були придбані у іншої особи - ТОВ "Інтекс Інвест" по укладеному договору поставки в матеріалах справи відсутні, як і відсутнє будь-які підтвердження даної інформації від вказаного товариства.
Щодо тверджень ТОВ "Гарант Ойл Групп" про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у залученні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Інтекс Інвест", тим самим позбавивши відповідача можливості підтвердити інформацію щодо придбання талонів, мова про які йде у справі №917/1678/25 саме у зазначеного контрагента, колегія суддів зазначає наступне.
Обґрунтовуючи клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, відповідач стверджує про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що додані до позову копії талонів на бензин мережі АЗС бренду "АВІАС" були отримані позивачем саме від відповідача по договору поставки №100 від 19.07.2024. 
Із загальнодоступних та відкритих відомостей з офіційного сайту з держзакупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua вбачається, що позивач закуповував безстрокові талони мережі АЗС бренду "АВІАС" у їх емітента та власника/управителя такої мережі та її партнерів, а саме:
- у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ 39821153) по Договору №Б312/1 межах закупівлі №UA-2023-04-18-002494-а, який опублікований за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-04-18-002494-a та по Договору №Б312/2 межах закупівлі №UA-2023-06-09-007760-а, який опублікований за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-06-09-007760-a
Відповідно до частин 1 - 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Проте, відповідачем не обґрунтовано з урахуванням наведеної ймовірності виникнення у майбутньому у ТОВ "Інтекс Інвест" права на позов або пред`явлення до нього позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача в результаті вирішення даного спору. 
Щодо доводів апелянта, що доречно було проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, щоб забезпечити можливість сторонам надати свої пояснення та аргументи, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частина 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Предметом розгляду даної справи є стягнення грошової суми, яка не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які сторони не позбавлені можливості подати через відділ діловодства суду у письмовій формі.
Отже, розгляд вказаної справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам процесуального законодавства.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не навів належних мотивів для відмови у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін. 
Проте, судова колегія зазначає, що господарський процесуальний кодекс України надає суду право відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
У даному випадку відповідачем взагалі не було обґрунтовано необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідач не був позбавлений права і можливості письмово викласти наявні у нього заперечення щодо позовних вимог. Не проведення судом судового засідання також не є перешкодою для звернення учасниками судового процесу з клопотаннями.
Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що позивач не надав належних доказів надсилання йому претензії, оскільки чинним господарським процесуальним законодавством не передбаченого обов`язкового досудового врегулювання спору.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУП" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі №917/1687/25 – без змін.
Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУП" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі №917/1687/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін 

Суддя І.А. Шутенко