Справа № 308/9105/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
суддів – Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Учарова Євгенія Олексіївна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року, ухвалене суддею Бедьо В.І., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:
У червні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 19.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір Позики №79634386. Згідно укладеного Договору споживачу надано позику в сумі 5 500 гривень з денною процентною ставкою 1,5% від суми наданої позики зі строком кредитування 30 днів.
В супереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.
Тобто, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість в розмірі 16 715,60 гривень, яка складається з: 5 500 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 475 гривень – сума заборгованості за відсотками; 8 740,60 гривень – сума заборгованості за пенею.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 згідно якого всі права вимоги за Договором позики №79634386 перейшли до позивача.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №79634386 від 19.05.2024 у загальній сумі 16 715,60 гривень, яка складається з: 5 500 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 475 гривень – сума заборгованості за відсотками; 8 740,60 гривень – сума заборгованості за пенею. Також просить стягнути на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 3 028 гривень. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики №79634386 від 19.05.2024 у розмірі 7 975 гривень, з яких: 5 500,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2 475,00 гривень – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також 1 444,65 гривень – судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та просить скасувати таке та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Вважає, що рішення суду першої інстанції необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо перерахування суми позики на рахунок позичальника.
Позивачем не надано виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком та може підтвердити факт перерахування коштів. Клопотання про витребування такої виписки заявлено також не було.
Вказує, що договір позики укладено 19.05.2024, а право вимоги позивач отримав згідно договору факторингу від 14.06.2021.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.
Вказує, що договір позики між сторонами укладено у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та у відповідності до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Зокрема, підписання електронного договору відбулось шляхом акцептування оферти розміщеної на сайті позикодавця шляхом коректного введення всіх даних позичальника, підписання Договору та всіх додатків одноразовим цифровим ідентифікатором та отримання кредитних коштів на вказаний відповідачем картковий рахунок.
Таким чином, в обов`язки Первісного кредитора входило надати інформацію позичальнику, що вимагається законом перед укладенням правочину, а факт ознайомлення з ними, їх об`єктивна оцінка та осмислення входить до зони відповідальності самого позичальника і подальше укладення
правочину залежить від волі останнього.
Щодо факту перерахування кредитних коштів зазначає, що Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника.
Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта – є банківською таємницею, а тому позивач не має можливість надати суду виписку з особистого карткового рахунку позичальника, оскільки тільки ОСОБА_1 має доступ до свого рахунку.
Відповідач не скористався своїм правом передбаченим законодавством та не відмовився протягом 14 днів в односторонньому порядку виконувати умови укладеного між сторонами Договору, а тому слід вважати, що користуючись кредитними коштами відповідач визнав наявність кредитних правовідносин між сторонами.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №79634386, за умовами якого товариство зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики 30 днів. Процентна ставка з другого дня за користування Позикою до дати повернення Позики/день клієнт сплачує 1,50 % (фіксована). Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день 2,70 %, (що у грошовому виразі складає 2 475,00 грн.).
Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2 п. 2 Договору, розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до Договору.
Пунктом 4 договору Позики № 79634386 передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.п. 2.2 цього Договору та/або в Додатку до цього Договору, проценти передбачені в п.п. 2.3 цього договору, продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, включаючи дату повернення та отримання Позики.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомити боржників про відступлення права вимоги та передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 38 до договору факторингу № 14/06/21 від 26.11.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором Позики №79634386 в розмірі 16 715,6 грн., з яких 5 500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 2 475,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8 740,6 грн. - сума заборгованості за пенею. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує факт укладення договору позики між ним та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», однак оспорює факт отримання позики у розмірі 5 500 гривень. Вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів отримання позики відповідачем.
З такими доводами відповідача колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що 19.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №79634386, за умовами якого товариство зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики 30 днів. Процентна ставка з другого дня за користування Позикою до дати повернення Позики/день клієнт сплачує 1,50 % (фіксована). Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день складає 2,70 %.
Кредитний договір укладено у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Зокрема, підписання електронного договору відбулось шляхом акцептування оферти розміщеної на сайті позикодавця шляхом коректного введення всіх даних позичальника, підписання Договору та всіх додатків одноразовим цифровим ідентифікатором 13455.
Тобто, сторони погодили між собою всі істотні умови кредитування: суму наданого кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, строк кредитування, тощо.
Слід погодитись з позицією відповідача, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належних та допустимих доказів в розумінні ЦПК України, які підтверджують факт перерахування позики в розмірі 5 500 гривень на кредитну картку вказану відповідачем під час підписання Договору останні чотири цифри якої 4399.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного у суду у Постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 виснував, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
В матеріалах справи відсутній меморіальний ордер, довідка чи будь-який інший первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт перерахування позики відповідачеві.
Доводи ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо неможливості отримати виписку з карткового рахунку відповідача, оскільки такі становлять банківську таємницю є неспроможними в контексті того, що позивачем не заявлено клопотання про витребування виписки з карткового рахунку № НОМЕР_1 , чи належить такий ОСОБА_1 та чи здійснювалось 19.05.2024 перерахування коштів у розмірі 5 500 гривень на зазначений картковий рахунок.
Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Тобто, сам факт укладення договору позики №79634386 від 19.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 не може автоматично давати підстави щодо отримання позики відповідачем, оскільки це самостійна обставина, яка підлягає доказуванню в розумінні ЦПК України.
Крім цього, у своїх доводах апеляційної скарги відповідач звертав увагу на те, що договір позики укладено 19.05.2024, а право вимоги позивач отримав згідно договору факторингу від 14.06.2021. 
Так, позивач зазначав, що право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом підписання 14.06.2021 договору факторингу №14/06/21.
На підтвердження даного факту, позивачем надано в суді першої інстанції договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Додаткову угоду №2 від 28.07.2021 до Договору факторингу №14/06/21, Додаткову угоду №7 від 13.06.2022 до Договору факторингу №14/06/21, Додаткову угоду №44 від 26.11.2024 до Договору факторингу №14/06/21, Акт прийому-передачі реєстру боржників №36 від 26.11.2024 за Договором факторингу №14/06/21 та витяг з реєстру боржників, де під номером 2011 зазначений « ОСОБА_1 » та зазначено загальну суму заборгованості в розмірі 16 715,60 гривень.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року в справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №502/886/2012).
Як слідує з матеріалів справи, позивачем не надано доказів сплати коштів за договором факторингу №14/06/21 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому не можна однозначно стверджувати, що такий договір було укладено та що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є стороною, яка отримала право вимоги за договором позики до відповідача.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки таке ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, за неповного з`ясування всіх істотних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення. 
Апеляційний суд ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 .
Крім цього, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 4 542 гривні до ухвалення рішення в справі, а враховуючи ту обставину, що вимоги апеляційної скарги є підставними то даний розмір судового збору підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави.
Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Учарова Євгенія Олексіївна, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014 на користь держави Україна судові витрати у розмірі 4 542,00 гривні судового збору, що сплачується при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: