Номер провадження: 33/813/226/26
Номер справи місцевого суду: 498/1740/25 
Головуючий у 1-й інстанції Чернецька Н. С. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , адвоката Хажинського Руслана Михайловича 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Хажинського Руслана Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року
встановив:
Постановою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАПта на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2025 року о 17 годині 44 хвилин по вул. Олексія Алтуніна в с-ще Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області  ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з.  НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати тз, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.13.1 ПДР Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції.
Крім того, 03 жовтня 2025 року о 17 годині 44 хвилин по вул. Олексія Алтуніна в с-ще Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому за законом порядку провидився із застосуванням приладу «Драгер 0108» під відеозапис на нагрудну бодікамеру, відповідно до огляду номер 201 проведеному 03 жовтня 2025 о 18:42 год водій дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння результат огляду позитивний та становить 1,55 ‰. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилась під відеозапис на нагрудну бодікамеру, чим порушила п.2.9.а. ПДР Керування ТЗ особами в стані алк., нарк. чи ін. сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В апеляційній скарзі захисник Хажинський Р.М., який діє в інтересах 
ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124,
 ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Як на підставу скасування постанови суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, захисник посилається на те, що за допомогою відеозапису не підтверджено та не спростовано той факт, що пошкодження гумових елементів сталося в момент наїзду автомобіля на бордюр, тротуар чи клумбу. Суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що при виконанні нею повороту ліворуч у транспортному засобі лопнуло колесо у зв`язку з чим автомобіль знаходився у некерованому стані, унаслідок чого його занесло на бордюр. При цьому, ОСОБА_1 робила все від неї залежне, щоб безпечно зупинитися не заподіявши нікому шкоду. На автомобілі були відсутні будь-які пошкодження, також не заподіяно матеріальну шкоду інших транспортним засобам, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну, тому не має факту ДТП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для скасування постанови суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, захисник посилається на те, що за допомогою відеозапису не зафіксовано тієї обставини, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, натомість убачається, що у той час, коли вона знаходилася в приміщенні Роздільнянської багатопрофільної лікарні, була велика черга та між чоловіком та лікарями відбувався конфлікт, після чого правоохоронці разом з ОСОБА_1 пройшли на вулицю та почали проводити огляд її на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер». ОСОБА_1 не проінформовали про порядок застосування спеціального технічного засобу, поліцейськими не роз`яснено її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Посилаючись на відеозапис, звертає увагу, що після проходження огляду, правоохоронці не продемонстрували результати огляду на камеру. Перед початком огляду поліцейський не здійснив забір повітря з метою перевірки приладу, а одразу розпочав проводити огляд, що є порушенням вимог законодавства. З роздруківки результатів огляду, що міститься у справі не убачається номер приладу, принтеру, останнє калібрування, температура при якій здійснювався огляд. Згідно копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Drager Alcotest 6820», остання повірка була проведено 12 листопада 2024 року, тобто станом на день проведення огляду (03 жовтня 2025 року) минув 6-ти місячний строк для проведення калібрування пристрою, передбачений інструкцією з його експлуатації. Згідно акту огляду, ОСОБА_1 зазначила, що не згодна з результатами огляду. Після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу правоохоронці не запропонували їй пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а твердження поліцейських про те, що вона відмовилася від його проходження не відповідає дійсності. У справі відсутнє направлення 
 ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я 
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності 
 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи не з`явилася.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124, 
ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності  ОСОБА_1 .
В судовому засіданні захисник Хажинський Р.М. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.
Вислухавши захисника Хажинського Р.М. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходила із того, що вина 
ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472530 та №472520 від 03 жовтня 2025 року, оптичним носієм інформації «компакт-диск» із відеозаписом події, зафіксованим за допомогою приладу «портативний відеореєстратор поліцейського», схемою місця ДТП, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, квитанцією з результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння, отриманої за допомогою приладу «Drager».
З такими висновками судді, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року (далі-Правил), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 а Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).
Згідно п. 7 розділу I Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі - Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, а також інші документи.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №472520 від 03 жовтня 2025 року, поліцейськими зазначено, що: «03 жовтня 2025 року о 17:44 год в смт Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області, по вул Алтуніна, 45, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Ford Transit» днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 0108 під відеозапис на нагрудну бодікамеру, відповідно до огляду номер 201, проведеному 03 жовтня 2025 року о 18:42 год, водій дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний і становить 1,55% проміле. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовилася під відеозапис на нагрудну бодікамеру, чим порушила вимоги п.2.9 а ПДР».
У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», ОСОБА_1 зазначила, що: «алкоголь не вживала».
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «з результатами згоден», ОСОБА_1 зазначила, що не згода з результатами огляду.
З відеозаписів, доданих до матеріалів справи убачається, що під час спілкування з правоохоронцями, останні виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або ж у закладі охорони здоров`я . ОСОБА_1 погодилася пройти такий огляд у медичному закладі, куди згодом була направлена поліцейськими. В приміщенні закладу охорони здоров`я, зважаючи на події, які там відбувалися (конфлікт чоловіка, якого було направлення на огляд, з лікарем та поліцейськими) ОСОБА_1 запитала правоохоронців про те чи може вона пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру) у правоохоронців, на що вони погодилися. При цьому, вона не повідомляла поліцейським про те, що відмовляється від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. За результатами проведення такого огляду, цифровий показник приладу (алкотестеру) зафіксував результат 1,55% проміле алкоголю в крові. Після чого, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що стосовно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі результатів, отриманих за допомогою алкотестеру у зв`язку з чим вони повертаються до приміщення відділення поліції. Прибувши до правоохоронного органу, поліцейський розпочав складати адміністративні матеріали у процесі чого запитав думку ОСОБА_1 щодо її згоди з результатами огляду, отриманими за допомогою алкотестеру, на що вона повідомила, що не згодна з такими, однак поліцейський продовжив оформлювати матеріали. 
Встановивши, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу (алкотестеру), правоохоронці мали запропонувати водію пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, як то передбачено пунктом 6 Порядку, втім, як свідчить відеозапис, таких дій поліцейські не вчинили.
Посилання у змісті протоколу про адміністративне правопорушення на те, що 
 ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду у закладі охорони здоров`я не відповідає дійсності. 
Апеляційний суд зауважує, що у разі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я та її одночасної незгоди з результатами огляду, отриманими поліцейськими, правоохоронці на виконання вимог закону, мали скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за відмову останньої як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, зазначивши ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що передбачено пунктом 8 Порядку.
У такому разі, правоохоронці мали б кваліфікувати дії ОСОБА_1 , як порушення нею вимог п. 2.5 ПДР, а не п. 2.9 а ПДР, як зазначено у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення.
Невиконання правоохоронцями вимог закону щодо дотримання визначеного законом порядку проведення огляду  ОСОБА_1 , свідчить про наявність правових підстав для визнання такого огляду недійсним, з огляду на положення ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
Зважаючи на те, що проведений поліцейським огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в силу вимог закону вважається недійсним, а докази здобуті у зв`язку з його проведенням недопустимими, а інші докази у матеріалах справи на предмет доведення винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція зазначеної вище статті передбачає настання відповідальності у разі пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 13.1 Правил).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №472530 від 03 жовтня 2025 року убачається, що: «03 жовтня 2025 року о 17:44 год в смт Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області, по вул Алтуніна, 45, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Ford Transit» днз НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожньої обстановки щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.13.1 ПДР. 
У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», ОСОБА_1 зазначила, що: «занесло, не впоралася з керуванням». 
Зі схеми місця ДТП, яка додана до матеріалів справи убачається, що вона містить інформацію про графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, відображення транспортного засобу, причетного до ДТП, напрямку його руху,) таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортного засобу.
Також зі схеми місця ДТП убачається, і на цьому звертає увагу апеляційний суд, що на місці події правоохоронцями не зафіксовано, що наслідком ДТП є пошкодження іншого транспортного засобу, а ніж той, яким керувала ОСОБА_1 , як і не міститься інформації про пошкодження вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що у пункті 7 протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в описі установлених даних, правоохоронцями зафіксовано лише (виключно) факт механічних пошкоджень автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 . Відомості про те, що унаслідок наїзду автомобіля, бордюр отримав пошкодження відсутні. 
Фотознімки з місця події, які б дозволяли з`ясувати можливість (ймовірність) пошкодження вказаного бордюра правоохоронцями не долучено. 
Отже правоохоронцями не здобуто доказів, які б свідчили, що унаслідок дій ОСОБА_1 настали наслідки з якими законодавець пов`язує виникнення підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Наведе вище суд першої інстанції залишив поза увагою, та дійшов помилкового висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
З огляду на викладене вище, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваної постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 рокута закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Хажинського Руслана Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2025 року скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративних правопорушень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Ю.П. Лозко