ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12037/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року (головуючий суддя Сластьон А.О.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 28 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.04.2025 №045650021109;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з 11.03.1995 по 02.09.1996 згідно трудової книжки.
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача, період роботи з 19.11.1993 по 10.03.1995 та здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 03.01.2025.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Cписком №2. Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення №045650021109 від 01.04.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що позивач не має необхідного для призначення пенсії пільгового стажу. Також, позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 19.11.1993 до 10.03.1995 та до страхового стажу період з 11.03.1995 до 02.09.1996. Також, не зараховано відповідачем до страхового стажу періоду трудової діяльності з 10.03.1995 до 02.0.09.1996, оскільки в трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому працював позивач.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 позов - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.04.2025 №045650021109.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивачу період роботи з 11.03.1995 до 02.09.1996, а до пільгового стажу період трудової діяльності з 19.11.1993 до 10.03.1995.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 11.03.1995 до 02.09.1996 немає підстав, оскільки в записі у трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому був працевлаштований позивач, що є порушенням вимог Інструкції №58. Для підтвердження пільгового стажу позивач надав Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 №6 та архівну довідку від 12.02.2024 №8, видана ПАТ «Дніпропетровський трубний завод». При цьому, зазначена у довідках назва професії «електрогазозварник» не міститься у переліку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів ССР від 26.01.1991 №10. Також, в цьому переліку відсутня також посада газоелектрозварника, яку виконував позивач з 04.01.1994 до 10.03.1995. Вирішення питання призначення позивачу пільгової пенсії є дискрецією суб`єкта владних повноважень.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином України, на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
Згідно записів трудової книжки позивач у період з 19.11.1993 до 10.03.1995 працював на посадах електрозварника та газоелектрозварника у ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», з 10.03.1995 до 02.09.1996 електрозварником 5 розряду .
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 №6 та архівної довідки від 12.02.2024 №8, виданої ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», позивач працював у наступні періоди: 
з 19.11.1993 до 03.01.1994 - 0 років 1 місяць 14 днів, за професією електрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Постанови №82 від 28.12.1995 і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І.Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №4265/0/192-16 від 25.08.2016.
За період з 04.01.1994 до 10.03.1994 - 0 років 2 місяці 5 днів за професією газоелектрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (Управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII, підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Постанови №82 від 28.12.1995 г. і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І.Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної держ.адміністрації №4265/0/192-16 від 25.08.2016.
За період з 01.03.1994 до 10.03.1995 - 0 років 11 місяців 24 дні за професією газоелектрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (Управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII, підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Постанови №82 від 28.12.1995 г. і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І.Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №4265/0/192-16 від 25.08.2016.
03.01.2025 Позивач вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, до заяви додано необхідний пакет документів.
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, як це передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.
За результатами розгляду зазначеної заяви прийнято рішення №045650021109 про відмову в призначенні пенсії від 10.01.2025.
За результатами розгляду документів заявника страховий стаж становить - 28 років 8 місяців 18 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 4 роки 0 місяців 4 дні. 
Також, у рішенні зазначено, що позивачем не повідомлено про неотримання від органів пенсійного забезпечення російської федерації пенсійних виплат.
13.03.2025 позивач вдруге звернувся із заявою, надавши додаткові документи із врахуванням недоліків, зазначених у попередньому рішенні про відмову в призначенні пенсії.
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
За результатами розгляду зазначеної заяви прийнято рішення №045650021109 про відмову в призначенні пенсії від 21.03.2025.
За результатами розгляду документів заявника страховий стаж становить - 33 років 0 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 5 років 3 місяці 1 день. 
Також, вказано, що заявником не повідомлено про неотримання від органів пенсійного забезпечення російської федерації пенсійних виплат.
В межах 3-х місячного строку позивач втретє звернувся із заявою від 24.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
За результатами розгляду зазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №045650021109 про відмову в призначенні пенсії від 01.04.2025.
В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що згідно поданих документів, в тому числі довідки, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці №6 від 12.02.2024, до стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 19.11.1993 до 10.03.1995, оскільки зазначені у довідці посади електрозварника та газоелектрозварника не передбачені Списком №2 постанови №1173 від 22.08.1956 та постанови №10 від 26.01.1991.
Вік заявника на момент звернення за призначенням пенсії - 58 років 04 місяці 27 днів.
Страховий стаж позивача - 33 роки 02 місяці 12 днів.
Відмова в призначенні пенсії мотивована недостатністю у позивача пільгового стажу.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.04.2025 №045650021109 (відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах).
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-ІV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. 
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: 
державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; 
роботодавців; 
застрахованих осіб; 
фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; 
податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; 
державної служби зайнятості; 
інших підприємств, установ, організацій та військових частин; 
компаній з управління активами; 
зберігачів; 
інших джерел, передбачених законодавством.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. 
Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. 
Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-ІV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: 
підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 
обчислення страхових внесків; 
визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; 
визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; 
надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 
надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; 
надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; 
обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.
На підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Пунктом 3 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
У довідці має бути вказано: 
періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (Порядок №383).
Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. 
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 №6 та архівної довідки від 12.02.2024 №8, виданої ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», позивач працював у наступні періоди: 
з 19.11.1993 до 03.01.1994 - 0 років 01 місяць 14 днів, за професією електрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Пост. №82 від 28.12.1995 і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І. Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №4265/0/192-16 від 25.08.2016.
За період з 04.01.1994 до 10.03.1994 - 0 років 02 місяці 05 днів за професією газоелектрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (Управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII, підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Постанови №82 від 28.12.1995 і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І. Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації№4265/0/192-16 від 25.08.2016.
За період з 01.03.1994 до 10.03.1995 - 0 років 11 місяців 24 дні за професією газоелектрозварник 23200000-19756, виробництво загальні професії УБ (Управління будівництва), що передбачена Списком №2 розділ XXXIII, підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, атестація проведена згідно Постанови №82 від 28.12.1995 і узгоджена з Головним державним експертом з умов праці Дніпропетровської області О.І. Просандєєвим, Лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №4265/0/192-16 від 25.08.2016.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз трудової книжки позивача та Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній містять всі необхідні записи щодо умов та характеру роботи позивача у спірні періоди трудової діяльності.
Слід зазначити, що в спірний період трудової діяльності позивача з 19.11.1993 до 10.03.1995 на посаді електрозварника та газоелектрозварника діяли Списки №2, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (з 01.01.1992).
Зокрема, розділ ХХХІІІ Загальні професії Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачає електрозварників на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайнятих зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах (шифр професії -23200000-19905) та (23200000-19906) Електрозварники ручного зварювання.
Так, зазначених у довідці шифр професії 23200000-19756 відповідає шифру професії в списку №2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, - Електрогазозварники, зайняті на різанні та ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.
Натомість, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу спірний період роботи з огляду на те, що посади електрозварник та газоелектрозварник не передбачені Списком №2 постанови №1173 від 22.09.1956 та постанови №10 від 26.01.1991.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена як окрема професія, при цьому, така професія є загальною та об`єднує назви професій, пов`язаних із зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних та автоматичних машинах.
Відтак, професії зварника, електрогазозварника, газозварника і електрозварника є різними найменуваннями однієї професії, а зазначення у довідці однієї із тотожних професій, відмінної від зазначеної в Списку, не може бути підставою для відмови особі у зарахуванні до пільгового стажу періоду трудової діяльності за такою професією чи на такій посаді.
Зазначений підхід застосовано також Верховним Судом у постанові від 23.12.2019 у справі №535/103/17, постанові від 27.03.2020 у справі №607/1266/17 та постанові від 30.05.2018 у справі №174/658/16-а.
З огляду на викладене, у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його трудової діяльності з 19.11.1993 до 10.03.1995.
Щодо незарахування періодів роботи з 11.03.1995 до 02.09.1996 до страхового стажу позивача, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне..
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (Порядок №637).
Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Згідно пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Відповідно до записів трудової книжки позивача позивач у період з 10.03.1995 до 02.09.1996 працював на посаді електрозварника 5 розряду .
Однак, як вбачається з форми РС-право позивачу не було зараховано вищевказаний період роботи до страхового стажу, оскільки в записі у трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому був працевлаштований позивач.
Натомість, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. 
Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. 
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Оскільки записи про роботу позивача у спірні періоди у трудовій книжці виконані у чіткій послідовності та з відповідністю дати, то наявні підстави для зарахування періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці позивача.
Доказів того, що записи про роботу позивача є неправильними або непідтвердженими, матеріали справи не містять (відповідачем суду не надано).
Записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.
Водночас, у трудовій книжці позивача містяться номери наказів, на підставі яких позивач був прийнятий на роботу та звільнений.
Частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчиняв, тим самим не дотримавшись вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.
За викладених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 01.04.2025 №045650021109 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, оскільки прийнято без належної оцінки наданих позивачем документів.
Щодо зобов`язання відповідача в спірних правовідносинах призначити позивачу пенсію, то суд першої інстанції вказав, що вищевказані вимоги є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому задоволенню не підлягають.
Так, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань, та суд не обраховує дійсний стаж позивача. 
Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно органам Пенсійного фонду.
Отже, повноважним органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.
Оскільки пенсійним органом при розгляді заяви позивача не вирішено питання щодо зарахування до пільгового та страхового стажу спірних періодів, які були предметом розгляду в цій справі, отже, не перевірено ті умови, з якими закон пов`язує наявність в особи права на пенсію за віком на пільгових умовах, то суд не може перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо призначення пенсії.
Відтак, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду та з огляду на зараховані за цим рішенням суду періоди трудової діяльності до пільгового та страхового стажу.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди трудової діяльності до страхового та пільгового стажу роботи позивача та повторно розглянути заяву, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Належним відповідачем в цій частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати спірні періоди до стажу є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (Порядок № 22-1).
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області має зарахувати спірні періоди позивачу до пільгового та страхового стажу.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 24.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова