Справа № 2-177/2007

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого – судді Фазикош Г. В. 
суддів Кожух О. А., Мацунич М. В. 

з участю секретаря Плешинець З. П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, на заочне рішення Хустського районного суду від 20 лютого 2007 року, ухвалене суддею Джуга С. Д., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи – ОСОБА_6 , Хустська районна державна адміністрація та приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Палюк Василь Іванович, про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки дійсним, визнання права власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2006 року ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки дійсним, визнання права власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на землю.

Свої вимоги мотивувала тим, що 04 квітня 2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір про наміри, згідно з яким останні повинні були отримати документи для оформлення на користь позивачки договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га, розташованої в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області, наданої для ведення особистого селянського господарства. 

Дана земельна ділянка належала ОСОБА_3 , однак, у силу положень ст.ст. 60, 61 СК України була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відповідності до п. 1.3. договору про наміри ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повинні були підписати договір купівлі-продажу земельної ділянки до 04 травня 2006 року. В свою чергу позивачка повинна була сплатити їм в якості оплати за спірну земельну ділянку 10 100 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США.

У день підписання договору про наміри позивачка передала відповідачам вищевказану суму, що підтверджується їхньою розпискою. Отже, всі умови договору про наміри позивачкою виконанні в повному обсязі. Однак, зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки з боку відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не виконані, а отже, таким чином вони ухилилися від виконання п.2.1 договору про наміри щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Також позивачка вказує на те, що їй нещодавно стало відомо про те, що відповідачка ОСОБА_3 подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_5 , про що свідчить договір дарування земельної ділянки від 06.05.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Павлюк В. І. На підставі цього договору дарування Хустська районна державна адміністрація видала ОСОБА_5 державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку ЗК № 012587 від 27.06.2006 року. Вказаний договір дарування земельної ділянки та державний акт на право власності на землю, на переконання позивачки, повинні бути визнані недійсними, оскільки вони суперечать п. 2.2 договору, в якому зазначено, що сторони не повинні укладати будь-яких угод з іншими юридичними особами щодо спірної земельної ділянки.

З огляду не це, позивачка просить:
1) визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га, розташованої в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка була оформлена на ім`я ОСОБА_3 , а належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений на підставі договору про наміри від 04.04.2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку;
3) визнати недійсним договір дарування спірної земельної ділянки ВСР № 654924 від 06.05.2006, укладений між ОСОБА_3 (даруватель) та ОСОБА_5 (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Палюком В. І.;
4) визнати недійсним і скасувати Державний акт серії ЗК № 012587 від 27.06.2006 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 (Т.1, а.с.3-4).

Заочним рішенням Хустського районного суду від 20 лютого 2007 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га, розташованої в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка була оформлена на ім`я ОСОБА_3 , а належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений на підставі договору про наміри від 04.04.2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,47 га, що розташовану в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області.
Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки ВСР № 654924 від 06.05.2006, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Палюком В.І. за № 764.
Визнано недійсним і скасовано Державний акт серії ЗК № 012587 від 27.06.2006 року на право власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_5 (а.с.41.-43).

На це рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт вказує, що вона є рідною сестрою позивачки ОСОБА_2 , а відповідачі у справі є її батьками. ОСОБА_1 постійно проживає в Швейцарії, що було достеменно відомо сторонам у справі. Участь в справі ОСОБА_1 не брала, судове рішення не отримувала, таке їй не надсилалося. Підставою для подачі позову ОСОБА_2 вказала договір про наміри від 04.04.2006 року. Однак, цей договір не посвідчений нотаріально, не відповідає вимогам закону та не передбачає за своїм змістом обов`язкового укладення будь-якого наступного договору. З огляду на це, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити (Т.1, а.с.185-189).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції адвокат Мельник П. П. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з наведених у ній підстав.

ОСОБА_7 , в режимі відео конференції, проти апеляційної скарги заперечила та просила її залишити без задоволення.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що сторони погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області, при цьому позивачкою виконано умови договору про наміри, а відповідачі ухилилися від виконання такого договору.

Однак, такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з`ясування усіх обставин справи. Крім того, місцевий суд допустив порушення норм матеріального права, визнавши договір про наміри дійсним, хоча такий не відповідає вимогам закону, нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку.

Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення по суті позовних вимог (п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Будь-які платежі на підтвердження зобов`язання за попереднім договором щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості, а також встановлення інших фінансових зобов`язань сторін, крім штрафних санкцій, за попереднім договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості не допускаються.

Згідно статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га, розташованої в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області дійсним та визнання права власності на цю земельну ділянку.

Також позивачка просила визнати недійсним договір дарування спірної земельної ділянки, що був укладений після договору про наміри, та скасувати державний акт на право власності на землю.

Як на підставу своїх вимог позивачка посилалася на те, що 04 квітня 2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір про наміри, згідно з яким останні повинні були укласти з нею договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,47 га, розташованої в урочищі «Цейбей Лаз» в с. Шаян Хустського району Закарпатської області, наданої для ведення особистого селянського господарства. 

Позивачка вважає, що виконала всі умови договору про наміри, передавши відповідачам 2000 доларів США, що підтверджується розпискою, а відповідачі у свою чергу свої зобов`язання не виконали, ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Однак, колегія суддів констатує, що договір про наміри від 04.04.2006 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не має статусу попереднього договору в контексті розуміння статті 635 ЦК України. Зокрема, попередній договір повинен бути укладений у формі, встановленій для основного договору. В даному випадку форма основного договору встановлена статтею 657 ЦК України: договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації

Як вбачається з матеріалів справи, ані попередній договір, ані договір купівлі-продажу у письмовій формі, з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією не укладався.

При цьому сам по собі договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором (стаття 635 ЦК України).

Отже, в даному випадку угода сторін про наміри не визнається попереднім договором та не породжує юридичні наслідки для сторін цього правочину.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що основний зміст попереднього договору – зв`язати сторони обов`язком укласти в майбутньому певний договір, який потрібен сторонам в кінцевому рахунку (основний договір).

Протокол (угода) про наміри сторони укладається для того, що зафіксувати певний етап домовленостей, які не будуть мати юридичну силу договору та юридичних наслідків, в тому числі наслідків попереднього договору.

Таким чином, зазначені вище договори відрізняються здатністю або нездатністю породжувати певні правові наслідки у разі не укладення основного договору в майбутньому.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15 зазначено, що якщо у передбачений попереднім договором строк, договір не уклали, то сплачені кошти є авансом та підлягають поверненню.

Отже, з вказаного слідує, що договір про наміри не породжує жодних юридичних наслідків, а сплачені за нього кошти підлягають поверненню особі, яка їх сплатила. 

За цих обставин позов є необґрунтований, в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, - задовольнити.

Заочне рішення Хустського районного суду від 20 лютого 2007 року – скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи – ОСОБА_6 , Хустська районна державна адміністрація та приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Палюк Василь Іванович, про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки дійсним, визнання права власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на землю – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2026 року.

Головуючий

Судді