справа №566/1120/25
провадження № 2/566/188/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі:одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,
за участю секретаря судового засідання Подолець Ю.В.,
позивача ОСОБА_1 , її представника – адвоката Веремчука В.В., відповідача ОСОБА_2 , його представника – адвоката Панчини П.Є.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області у режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та збільшення розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила змінити розмір стягуваних із ОСОБА_2 на її користь аліментів за судовим рішенням, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 5000,00 гривень, щомісячно, на кожну дитину, а також стягнути на її користь, понесені нею додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, на цих же дітей у розмірі 26454,90 гривень. 
В обгрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 03.05.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.02.2022 та до досягнення дітьми повноліття. Цих коштів не вистачає для повноцінного забезпечення потреб їх спільних дітей. Відповідач є фізично здоровим, та, як їй відомо отримує високий дохід. Крім цього, у зв`язку з частими та хронічними захворюваннями дітей вона змушена часто звертатись до медичних закладів за обстеженням та лікуванням дітей, що спричинило за останні три роки значні витрати. Загальні витрати, понесені позивачем на лікування обох дітей становлять 52909,80 грн.. У зв`язку із цим, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, а також стягнути з відповідача 26454,90 грн, що становлять половину вартості лікування їх дітей упродовж останніх років. 
18 серпня 2025 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що наведені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки крім сплати аліментів, відповідач матеріально забезпечує своїх дітей, купуючи ліки, канцтовари, сплачуючи послуги репетиторів та усе інше, що є необхідним для життя та розвитку дітей. Вважає, що у перерахованих позивачем додаткових витратах він також бере участь. Щодо збільшення розміру стягуваних із нього аліментів, то вважає, що для цього немає підстав, так як позивачем не доведено що має місце покращення його матеріального стану. Крім цього, на його утриманні перебуває його матір-пенсіонерка, з якою він разом проживає. (а.с. 110-189)
У судовому засіданні позивач та її представник – адвокат Веремчук В.В. позовні вимоги підтримали. Позивач додатково пояснила, що через хронічні захворювання доньки змушена була перебувати у відпустці по догляду за нею до досягнення шести років, у зв`язку із чим була позбавлена можливості працевлаштуватись. Діти дійсно часто хворіють і потребують додаткових значних витрат на їх повноцінне утримання. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Панчина П.Є. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, покликаючись на обставини наведені у відзиві на позов та долучені до нього документи. 
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Судом встановлено, що на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 03.05.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.02.2022 та до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 17, )
З часу ухвалення вищевказаного судового рішення змінився прожитковий мінімум, рівень життя, а також потреби позивача на утримання дітей. Зокрема, встановлено, що син позивача і відповідача відвідує спортивну секцію, а також танцювальний гурток, що потребує придбання відповідного одягу, взуття, інвентаря. Донька також має аналогічні наміри.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено на 2026 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
На час розгляду справи дітям позивача та відповідача виповнилось 6 та 10 років.
Як вбачається з матеріалів справи судове рішення про стягнення аліментів з відповідача було ухвалено 03.05.2022, після цього майновий стан відповідача ОСОБА_5 змінився, оскільки він офіційно працевлаштувався та отримує стабільних дохід. Дана обставина визнана відповідачем у судовому засіданні. 
Враховуючи право позивача на зміну розміру аліментів, якнайкращі інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей, з урахуванням їх потреб, які з віком зростають, пов`язані з відвідуванням спортивних секцій та інших гуртків та, приймаючи до уваги, що матеріальний стан платника аліментів покращився, позаяк його дохід став стабільним, у зв`язку із офіційним працевлаштуванням, керуючись принципом розумності і справедливості, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів стягуваних із відповідача з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 гривень, на кожну дитину, щомісячно на 4000,00 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, витрати на які були доведені у ході судового розгляду, а також матеріальному становищу сторін у справі.
При цьому суд враховує, але вважає недостатніми доводи відповідача, наведені у відзиві про те, що ним у добровільному порядку сплачуються певні кошти на утримання дітей, в тому числі для придбання одягу й взуття, лікарств та інше, з огляду на таке.
Так, згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
Однак, у цій справі, незважаючи, на те, що відповідач дійсно здійснює перекази грошових сум на утримання дітей, домовленості між позивачем та відповідачем про розмір сплати аліментів не досягнуто. Про такі обставини у судовому засіданні підтвердила позивач, а протилежного стороною відповідача перед судом не доведено. При цьому, коштів, які відповідач добровільно надає на утримання дітей не вистачає у тому обсязі, якого діти дійсно потребують. Суд також зазначає, що відповідачем не доведено, що його матір, з якою він разом проживає, потребує його матеріальної допомоги та перебуває на його утриманні.
А тому, суд доходить висновку, що між сторонами наявний спір. Відтак позов ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільних дітей, підлягає вирішенню у судовому порядку та вважає необхідним позов у цій частині задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину.
Крім цього, позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позовну вимогу про стягнення на її користь, понесених нею додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, на обох дітей у розмірі 26454,90 гривень, що становить 50% від загальної суми здійснених нею витрат. (а.с. 18-102)
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 зазначив, що визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Відповідно до ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
На підтвердження особливих обставин, які зумовили здійснення позивачем ОСОБА_1 додаткових витрат на їх спільних із відповідачем дітей, нею подано квитанції на оплату візитів до лікаря, лікувальних препаратів та процедур, послуг інтернет-провайдера «Ланет». (а.с. 18-102)
З досліджених судом фіскальних чеків, а також медичної документації щодо стану здоров`я доньки позивача та відповідача – ОСОБА_6 , 2020 року народження, встановлено, що остання має певні хронічні захворювання (дерматит), які потребують постійного медичного контролю та лікування. Так, починаючи з квітня 2020 року вона відвідувала таких лікарів як: дерматолог, отоларинголог, психіатр, за направленнями яких проходила обстеження та лікування. Витрати на такі обстеження та лікування підтверджуються чеками (квитанціями) та консультативними висновками із вказаними у них відповідними діагнозами та медичними призначеннями. (а.с. 25-28; 32-38; 42-43; 46; 48-53)
З дослідженої судом медичної документації щодо стану здоров`я сина позивача і відповідача – ОСОБА_7 , 2016 року народження, 19.09.2022 встановлено діагноз: бронхіальна астма 2 ст, у зв`язку із чим він знаходиться під постійним наглядом лікарів, проходить медичні обстеження, лікування. Зокрема у період з вересня 2022 року періодично відвідував пульмонолога, отримував консультації у невролога та офтальмолога. (а.с. 56, 59, 62, 67-70, 71, 74-76) Позивач як мати дітей виконує рекомендації лікарів щодо лікування, тобто проявляє турботу про їх здоров`я та своєчасне надання їм медичної допомоги на постійній основі.
Таким чином, судом встановлено, що малолітні діти позивача та відповідача, мають хронічні захворювання, що підтверджується встановленими діагнозами та потребують постійного лікування та обстеження у лікарів відповідної спеціалізації та відносить їх до особливих обставин, що потребують додаткових витрат на утримання дітей.
З наданих позивачкою доказів встановлено, що на діагностику та лікування (дерматиту, гострого лімофоденіту, аденоїдиту) доньки ОСОБА_6 позивачем витрачено коштів на загальну суму 10577,47 грн. (а.с. 25-28; 32-38; 42-43; 46; 48-53) На лікування сина ОСОБА_7 позивачем витрачено коштів на загальну суму 12665,44 грн. (а.с. 56, 59, 62, 67-70, 71, 74-76)
Беручи до уваги, що дані витрати (загальна сума 23242,91 грн) були необхідні для діагностики та лікування патологічних станів дітей (хронічних хвороб, то суд при вирішенні справи вважає, що ці витрати, за звичайних обставин, не мали б місця, а тому вважає їх такими, що пов`язані з турботою про стан здоров`я дітей сторін у справі і є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами здійснення нею витрат на лікування малолітніх дітей, які на переконання суду викликані невідворотними та особливими обставинами, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути половину понесених позивачкою витрат, а саме, додаткові витрати на обох дітей у розмірі 11621,46 грн.
Водночас при вирішенні спору суд виходить з того, що витрати на стоматолога, а саме у зв`язку зі зміною тимчасових зубів на постійні, що є звичним фізіологічним процесом – 25035,00 грн (а.с. 50-54; 78-93, купівлю водонагрівача – 4890,00 (а.с. 102) та котла – 14450,00 грн (а.с. 95), оплату інтернету – 1494,00 грн (а.с. 96-97), які підтверджені відповідними чеками, не є такими, що обумовлені особливими обставинами, пов`язаними з захворюваннями дітей, а пов`язані із звичайним їх розвитком та базовими побутовими потребами щодо забезпечення належних умов проживання, а тому в позові в цій частині слід відмовити.
При цьому, позивачем подано фіскальні чеки (а.с. 18, 20, 39, 41), за якими не можливо встановити, що підтверджені ними витрати понесено саме на лікування їхніх з відповідачем дітей, а тому суд вважає їх неналежними доказами у даній справі. 
Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
З огляду на вищевикладені обставини, оцінивши наявні у справі докази, керуючись нормами діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для часткового задоволення вимог позивачки. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину від сплати судового збору звільняються.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.141, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 7, 8, 10, 18, 76, 82, 137, 141, 206, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та збільшення розміру аліментів – задовольнити частково.
Змінити розмір стягнення аліментів, утримуваних із ОСОБА_2 за рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 03.05.2022 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 11621 (одинадцять тисяч шістсот двадцять одна ) гривня 46 копійок. 
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) гривень 40 копійок. 
Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Повне судове рішення складено 10 квітня 2026 року.

Суддя     А.С. Лободзінський