ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/885/25
Провадження № 22-ц/820/631/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року (суддя Шовкун В. О.) про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Романішин Ярослав Олександрович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
14 травня 2025 року ОСОБА_1 , вважаючи незаконним набуття відповідачем права власності на іпотечне нерухоме майно, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просила скасувати рішення і записи про державну реєстрацію прав та обтяжень від 03 лютого 2025 року про державну реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1649 га кадастровий номер 6822789500:05:001:0068 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2025 року за заявою позивачки про забезпечення позову накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями, який складається з житлового будинку з цегли блоків «А-1» загальною площею 283,2 кв. м, житловою площею 177,4 кв. м, цегляного хліва «Б», кам`яного погребу «В», огорожі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1649 га кадастровий номер 6822789500:05:001:0068 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 
17 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Старокостянтинівському району електричних мереж акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» вчинити будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу/передачі електричної енергії, в тому числі припинення електроживлення електроустановки за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 18 грудня 2025 року, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не надав належну правову оцінку обставинам справи та не врахував очевидну загрозу порушення її прав та законних інтересів. Вона проживає у спірному будинку разом із чоловіком та неповнолітньою донькою. Вказане житло є їхнім єдиним житлом. Відключення будинку від електропостачання за заявою ОСОБА_2 створить неможливі для проживання умови, оскільки будинок опалюється лише за допомогою електричної енергії.
У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмову у задоволенні заяви суд мотивував неспівмірністю заходу забезпечення позову із заявленими позивачкою вимогами.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).
Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Установлено, що ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на спірні об`єкти нерухомого майна.
17 грудня 2025 року позивачка звернулася до суду із заявою про вжиття ще одного виду забезпечення позову - заборони Старокостянтинівському району електричних мереж акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу/передачі електричної енергії, в тому числі припинення електроживлення електроустановки за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Вказаний вид забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви.
Захід забезпечення позову має бути співмірним і таким, що забезпечує можливість виконання рішення, а не створює необґрунтовані обмеження прав інших осіб.
Заборона вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу/передачі електричної енергії не впливає на можливість виконання рішення суду про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок і земельну ділянку у випадку його задоволення та не пов`язана безпосередньо з предметом спору.
З урахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

 
Повне судове рішення складено 18 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта