Справа № 755/23732/25
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2026 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 12025105040000910 від 18.09.2025 року, за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; - вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.07.2025 року за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; - вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2026 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, які виконувати самостійно, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 (на відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи протягом року, а саме - 17.02.2025 року засудженим Деснянським районним судом міста Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення.
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 20:01 18.09.2025 року, а саме до часу фактичного виявлення та затримання працівниками поліції, ОСОБА_3 , перебуваючи по вулиці Миропільській, шо у місті Києві, в парковій зоні знайшов пластикову колбу з кристалічною речовиною світлого кольору, а саме з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, власноруч підняв вищевказану пластикову колбу з кристалічною речовиною світлого кольору, а саме з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, тим самим вчинив безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 поклав до правої кишені штанів, в які був одягнутий, незаконно придбану психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим почав незаконно її зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.
Так, 18.09.2025 року за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13-А, о 20:01 працівниками поліції було затримано ОСОБА_3 .
У подальшому, 18.09.2025 року в період часу з 20:34 до 20:39, під час особистого обшуку ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено з правої кишені штанів, в які останній був одягнутий, пластикову колбу з кристалічною речовиною світлого кольору, яку останній зберігав при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту. Згідно висновку експерта, надана на дослідження речовина світлого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,247 г.
PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 -Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - PVP, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 0,15 г.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений повідомив, що 18.09.2025 року він, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, знайшов та підняв пластикову колбу з кристалічною речовиною світлого кольору, а саме з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, та помістив її до правої кишені своїх штанів. 18.09.2025 року приблизно о 20:01 він був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13а. На їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини, тому працівниками поліції було проведено обшук та у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що знав про кримінальні провадження щодо нього, з вироками суду та призначеними йому покараннями ознайомлений. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. 
Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією ж статтею.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: молодий вік, має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, офіційно не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, обіцяє протиправних дій більше не вчиняти, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання - прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, думку сторони захисту - обвинувачений погодився з прокурором.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. 75, ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. 
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. 
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення до ухвалення відносно нього останнього по часу вироку Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2026 року, тому в даному кримінальному провадженні до нього слід застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. 
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2026 року, до покарання за даним вироком, остаточно визначити  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, що виконувати самостійно. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.
У строк відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком зарахувати частково відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2026 року з розрахунку день за день: період, який зарахований судом як строк відбуття покарання зо вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.07.2025 року з 08.12.2025 року по 10.02.2026 року та з 10.02.2026 року по день набрання вказаним вироком законної сили, та строк відбування покарання за вказаним вироком суду до набрання вироком у цій справі законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/58260-НЗПРАП від 13.11.2025 року у сумі 3565 грн 60 коп.  
Речовий доказ у кримінальному провадженні: - речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,247 г., яку передано в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 025136 від 14.11.2025 року - знищити.   Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1