Справа № 420/17903/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», в якому просить: 
- Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 по 13.05.2022.
- Зобов`язати Державну установу «Північна виправна колонія (№ 90)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24.02.2022 по 13.05.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, з 21.11.2002 по 14.05.2025 проходив службу в Державній установі «Північна виправна колонія (№ 90)», яка розташована в Херсонській області, а безпосереднє місце його дислокації з 24.02.2022 по 14.05.2022 було: м. Херсоні вул. Некрасова, (нині Джона Говарда), 234, за яким він виконував свої службові обов`язки, перебуваючи на посаді заступника чергового помічника начальника установи – начальника чергової зміни сектору для тримання осіб, узятих під варту. Постановою № 168 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (з 24.02.2022 до 13.05.2022), було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Зміни внесені до Постанови № 168 постановою КМУ № 754 від 01.07.2022, які застосовуються з 01.06.2022, не поширюються на період зазначених спірних правовідносин. Таким чином, у період з 24.02.2022 до 13.05.2022 позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Проте, виплата ОСОБА_1 у вказаний період додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, не здійснювалась, що підтверджено відповіддю Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» від 03.06.2025 № 28/9-503/ПРГ/вс. Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою від 10.06.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
01.07.2025 року від представника Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначив, що Державна установа «Північна виправна колонія (№ 90)» розташована на території Херсонської міської територіальної громади, яка входила до переліку громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75. Факт перебування Херсонської міської територіальної громади в тимчасовій окупації в період з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року, визначено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376. З метою соціального захисту персоналу на період тимчасової окупації, а також упередження взаємодії з незаконними представниками окупаційного режиму, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13.05.2022 №1951/5 «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території», в державній установі «Північна виправна колонія (№90)» з 14.05.2022 року оголошено простій до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи.
Після деокупації м. Херсона, керівництвом установи встановлено факт втрати первинної документації, яка знаходилась в адміністративних будівлях державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» (за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234). 20.12.2022 року установою подано заяву до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з деталізованим переліком втраченої документації, та в цей же день подано до Головного управління ДПС у Полтавській області повідомлення про втрату первинної документації (вх.250/ВС від 20.12.2022 р.). Станом на 30.06.2025 року проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №12022230000005726 від 19.11.2022 року, відкритого за фактом відсутності на території державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» засуджених та підсудних, первинних документів, вільного доступу до установи та ймовірного викрадення майна (правова кваліфікація ч.1 ст. 438 КК України).
Відповідач вказує, що додаткова винагорода є окремим тимчасовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується під час проходження служби та виконання службових обов`язків, тобто є додатковим стимулюючим заохоченням саме за виконання службових обов`язків. В той же час, доказів виконання позивачем своїх посадових обов`язків (несення служби у вигляді чергувань, нарядів тощо) за місцем служби у період окупації території Херсонської області, відомостей про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не підтверджене перебування безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, що є обов`язковою умовою для здійснення виплати додаткової винагороди для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби згідно постанови Кабінету Міністрів України №168, до суду не надано. Крім того, до матеріалів позовної заяви не додано наказ про виплату (призначення) додаткової винагороди, а сам факт наявності трудових відносин з установою не є підставою набуття права на отримання додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Твердження позивача, щодо того, що у визначений період вона була присутня на своєму робочому місці та виконувала свої посадові обов`язки спираючись лише на те, що вона отримувала щомісячне грошове забезпечення в повному розмірі, є хибним.
Виплата додаткової винагороди визначеною Постановою №168 здійснюються лише на підставі наказів командирів (начальників), наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди по установі не видавався, однак вимогу зобов`язати відповідача прийняти наказ про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 позивачем не заявлено, тому вважаємо відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 21 листопада 2002 року по 14 травня 2025 року проходив службу в Державній установі «Північна виправна колонія (№ 90)» Державної кримінально-виконавчої служби України.
Наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2022 №1951/5 «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території», в державній установі «Північна виправна колонія (№90)» з 14.05.2022 року оголошено простій до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи.
Наказом відповідача № 43/ОС-25 від 12 травня 2025 року старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника чергового помічника начальника установи – начальника чергової зміни сектору для тримання осіб, узятих під варту Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» звільнено зі служби з Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) 14 травня 2025 року.(а.с. 11 з.б.-12)
30.05.2025 представник позивача звернулась до начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» з адвокатським запитом у якому просила повідомити чи було виплачено ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн. на місяць за період з 24.02.2022 по 13.05.2022 включно. Якщо так – надати цьому документальне підтвердження, якщо ні – з яких правових підстав. (а.с. 12 з.б. - 13)
03.06.2025 № 28/9-503/ПРГ/вс з відповіді Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в архівних відомостях про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплата винагороди за період з 24.02.2022 по 13.05.2022 включно не здійснювалась. Роз`яснено, що відповідач не вбачає правових підстав з посиланням на нормативно-правовий акт, який би підтверджував законність та обґрунтованість виплати винагороди. (а.с. 13 з.б.)
Позивач вказує, що він має право на нарахування вказаної доплати, а тому вважає бездіяльністю Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 24 лютого 2022 року по 13 травня 2022 року протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України Про Державну кримінально-виконавчу службу України.
Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.
Згідно з частиною другою статті 23 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною п`ятою статті 23 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України “Про Національну поліцію”, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).
Згідно з пунктом 3 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 року за № 377/31829 (далі Порядок № 925/5), грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.
28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі постанова № 168).
Пунктом 1 цієї постанови, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 року № 350 Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами , а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.
Згідно з пунктом 2 вищевказаної постанови вона набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів(начальників).
Суд встановив, що ОСОБА_1 в період з 21 листопада 2002 року по 14 травня 2025 року проходив службу в Державній установі «Північна виправна колонія (№ 90)» Державної кримінально-виконавчої служби України.
Державна установа «Північна виправна колонія (№ 90)», в якій працював позивач розташована на території Херсонської міської територіальної громади, яка до 11.11.2022 року входила до переліку громад, що перебували у тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.01.2023 року).
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 року “Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми “Підтримка” Херсонська область (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми “єПідтримка”.
Як вказано вище, в п. 1 Постанови №168 в редакції від 24.03.2022 року встановлено додаткову щомісячну винагороду особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби у розмірі 30 000,00 грн.
Лише 01.07.2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 754 внесено зміни до п.1 Постанови № 168, зокрема, в абз. 1 після слова “щомісячно” доповнено словами “(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)”.
Постанова Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 року № 754, відповідно до п. 2 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується 01.06.2022 року.
Таким чином, у період з 24.02.2022 року по 13.05.2022 року позивач мав підстави для отримання додаткової місячної винагороди, встановленої Постановою №168, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалась допомога у рамках Програми “єПідтримка”.
За позицією відповідача, позивачем не надано доказів виконання своїх посадових обов`язків (несення служби у вигляді чергувань, нарядів тощо) за місцем служби у період окупації території Херсонської області, відомостей про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не підтверджене перебування безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, а факт отримання позивачем щомісячного грошового забезпечення не є підставою набуття права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.
Суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 у справі № 160/11851/22 сформовано висновок щодо застосування пункту 1 Постанови №168 в аспекті аналогічних доводів скаржника, яку надалі підтримано Верховним Судом в інших справах за подібних обставин, зокрема у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 200/297/23, від 25.01.2024 у справі № 520/8343/22, від 21.03.2024 у справі № 160/12980/22, від 28.03.2024 у справі № 480/1364/23, від 25.04.2024 у справі № 160/10532/22, від 25.07.2024 у справі № 400/1895/23, від 24.10.2024 року у справі № 200/5154/22, від 29.10.2024 року у справі № 160/4039/23 та від 31.10.2024 року у справі № 200/4975/22.
У постанові від 02.11.2023 у справі № 160/11851/22, де позивач - підполковник внутрішньої служби, який обіймав посаду начальника Чечелівського районного відділу філії ДУ “Центр пробації” у Дніпропетровській області - оскаржував бездіяльність ДУ “Центр пробації” щодо ненарахування і невиплати йому винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Верховний Суд вже надав оцінку схожим доводам, який уважав, що право на отримання додаткової винагороди, відповідно до Постанови № 168, мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме “несуть службу” в органах та установах зазначеної Служби.
Відповідаючи на такі аргументи, Верховний Суд у пунктах 41-43 постанови від 02.11.2023 у справі № 160/11851/22 зазначив, що у цьому випадку поняття “несення служби”, яке зазначено у пункті 1 Постанови № 168, тотожні поняттю “проходження служби”. Оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання, проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть. При цьому, Суд зауважив, що положення пункту 1 Постанови № 168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо. Тобто, Постанова № 168 (у редакції від 22.03.2022) не ставить у залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.
У справі № 160/12980/22 Верховний Суд відхилив аргументи ДУ “Центр пробації” щодо відмінності терміну “несення служби” від “проходження служби”, які були обґрунтовані посиланням на пункт 5 глави 13 розділу ІІІ Порядку № 925/5, оскільки розділ ІІІ під назвою “Компенсаційні виплати” містить лише 2 глави, в яких відсутнє поняття “несення служби”.
Верховний Суд зазначив, що таке визначення наведене лише в підпункті 5 пункту 13 “Порядок преміювання осіб рядового і начальницького складу” розділу ІІ “Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу” Порядку № 925/5 і стосується саме преміювання. Аналіз змісту указаної норми свідчить про вузьке використання цього поняття лише в аспекті виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу в нічний час, що жодним чином не стосується предмету спору у справі, що розглядається.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача відносно того, що позивачем не надано суду жодного наказу командира (начальника) щодо несення служби, жодного графіку наряду чергування, жодної облікової форми часу несення служби, оскільки вказані документи формуються та ведуться саме відповідачем, як роботодавцем.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, обов`язок доказування покладено на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, однак останнім до суду доказів не виконання посадових обов`язків позивача в спірний період, зокрема, що відповідачем вживались заходи для з`ясування обставин відсутності позивача на робочому місці, в яких документах відображено фіксування прогулів, акти про відсутність на робочому місці тощо.
Також безпідставними є доводи відповідача про те, що за відсутності наказів командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, відсутні і підстави для нарахування та виплати такої винагороди, позаяк, вказане свідчить лише про допущення протиправної бездіяльності, а не про відсутність права у позивача на таку винагороду. 
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові № 200/297/23 від 18.01.2024.
Отже, застосовуючи сформований у подібних правовідносинах Верховним Судом підхід щодо застосування положень пункту 1 Постанови № 168, суд уважає, що на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в органах і установах зазначеної Служби, зокрема, позивачу, який ніс службу в Державній установі «Північна виправна колонія (№ 90)», що розташовувалась на території м.Херсон, повинна була виплачуватись додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення у період з 24.02.2022 по 13.05.2022 року включно за несення служби в органах і установах, що розташовані в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми “єПідтримка”.
Таким чином, суд доходить висновку, що бездіяльність Державній установі «Північна виправна колонія (№ 90)» щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 24.02.2022 року по 13.05.2022 року є протиправною.
Отже зазначена вимога позивача щодо протиправності бездіяльності відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Як наслідок, підлягає задоволенню й похідна вимога про зобов`язання Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 24.02.2022 року по 13.05.2022 року.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» (адреса: вул. Джона Говарда, 234, м. Херсон, 73032, код ЄДРПОУ 08564699) - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» щодо не нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 24.02.2022 року по 13.05.2022 року.
Зобов`язати Державну установу «Північна виправна колонія (№90)» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 24.02.2022 року по 13.05.2022 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного.

Суддя В.В. Андрухів