ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 р. 	Справа № 440/7937/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Подобайло З.Г. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова) по справі № 440/7937/22
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "ВАДО" №35 від 09.07.2012 про заробітну плату для обчислення пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області:
зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО";
здійснити з 06.01.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком на підставі довідки ТОВ "ВАДО" №47 від 16.07.2012 про облік надбавок та коефіцієнтів для обчислення пенсії;
зарахувати з 06.01.2021 довідку №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 позивача у період роботи позивача з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті";
здійснити з 16.12.2021 відновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі всіх наданих документів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 20.02.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "ВАДО" №35 від 09.07.2012 про заробітну плату та довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.09.2020 № 02-04/2/1782-С про заробітну плату за період з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО" відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.11.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
За заявою позивачки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 покладено на пенсійний орган обов`язок подати звіт про виконання судового рішення від 09.01.2025.
ГУ ПФУ в Полтавській області подано до суду звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення суду у справі №440/7937/22.
22.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.01.2026 заяву задоволено частково.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у строк 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22 з підтверджуючими доказами про його виконання.
30.01.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надало до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 у строк до двох місяців з відповідними відомостями та підтверджуючими доказами щодо його виконання.
22.02.2026 ОСОБА_1 подала суду заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просила:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22;
- визнати звіт ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.01.2026 таким, що містить недостовірні відомості та не підтверджує факт виконання рішення суду;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області негайно усунути порушення та надати суду підтвердження фактичного перерахунку грошового розміру пенсії із застосуванням довідок про заробітну плату №35, №47 та № 02-04/2/1782-С;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області негайно здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 на підстави довідки про заробітну плату №35 від 09.07.2012 та довідки про заробітну плату №02-04/2/1782-0 від 22.09.2020 з урахуванням довідки №47 від 16.07.2012 та з урахуванням довідки про курс національних валют щодо конвертації гривня - російський рубль з 06.01.2021 з виплатою незарахованої пенсії з 06.01.2021;
- керуючись ч. 5 ст. 383 КАС України, у разі виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), постановити окрему ухвалу та направити її до органів досудового розслідування.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 заяву залишено без задоволення. 
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нове, яким задовольнити заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки обставинам не виконання відповідачем судового рішення, незважаючи на доводи позивача, викладені у заяві. Водночас, відмовляючи у задоволенні заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції мав перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та дослідити чи виконується суб`єктом владних повноважень судове рішення.
Також, вказує, що суд першої інстанції проігнорував її клопотання про витребування доказів від 02.03.2026 та від 06.03.2026.
Звертає увагу на безпідставне надання судом першої інстанції додаткового строку відповідачу для подачі звіту в ухвалі від 20.02.2026, що призвело до затягування його виконання, а також неналежний розгляд вже наданого звіту.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.1 ст.308, ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час її розгляду судом встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України та строк для подання звіту ще не сплинув, як наслідок, відсутні підстави визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО" відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, а також поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.
На виконання судового рішення, пенсійним органом зазначено про поновлення виплати пенсії з 23.11.2021, здійснення донарахування страхового стажу за період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ “Вадо” відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та проведення перерахунку пенсії позивача.
Також Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило суд, що стаж за період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП “Ліберті” відповідно до довідки архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 вже зараховано ОСОБА_1 на виконання рішення суду.
Водночас, на думку позивача відповідачем протиправно не виконується в належний спосіб рішення суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22, що стало підставою для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України.
Суд першої інстанції вважав, що оскільки не сплинув строк, наданий відповідачу для подання звіту про виконання судового рішення, тому відсутні підстави визнання протиправною в порядку, визначеному статтею 383 КАС України оскаржуваної бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що ст. 383 КАС України не містить застережень щодо неможливості звернення позивачів із заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у випадку встановлення судом судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.
Таким чином, лише не закінчення строку подання звіту про виконання судового рішення, встановленого судом, не є достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
В свою чергу, обставинами, з якими КАС України пов`язує можливість постановлення окремої ухвали в порядку ст. 383 КАС України, є саме протиправність відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.
Натомість, суд першої інстанції, не надав жодної оцінки доводам позивача щодо невиконання судового рішення, не дослідив чи виконується пенсійним органом судове рішення належним чином з наданням оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви лише з огляду на те, що строк, наданий пенсійному органу для подання звіту, ще не сплинув є помилковим, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду вирішується судом першої інстанції. Як наслідок, апеляційна скарга в частині прийняття судового рішення про задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України задоволенню не підлягає.
Доводи апелянта щодо не розгляду судом першої інстанції її клопотань про витребування доказів колегія суддів вважає помилковими, оскільки судом одночасно з розглядом заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України розглянуто й спірні клопотання, у задоволенні яких відмовлено, що вбачається з тексту ухвали суду від 05.03.2026.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на висновки апеляційного суду. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 440/7937/22 - скасувати.
Адміністративну справу № 440/7937/22 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України від 22.02.2026. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   Я.В. П`янова