Справа № 502/220/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді Масленикова О.А.,
за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області
про 
визнання права власності на спадкове майно,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.
В обгрунтовання позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04.10.1980 року по 08.11.2024 року (дата смерті чоловіка) були подружжям та проживали спільно, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим 04.10.1980 року. 
25.02.1989 року ОСОБА_2 , знаходячись у шлюбі з ОСОБА_1 придбав житловий будинок в АДРЕСА_1 , що підтверджується Типовим договором про купівлю житлового будинку, оформленим та підписаним директором совхоз-заводу «Дунайський» ОСОБА_3 та головним бухгалтером М.К. Бабенко. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.11.2024 року. 
З моменту купівлі будинку та до смерті ОСОБА_2 , спадкодавець разом зі своєю сім`єю проживали в зазначеному житловому будинку, вели спільне господарство, підтримували будинок в технічно справному стані, проводячи своєчасні ремонти та технічні поліпшення. 
ОСОБА_1 , як дружина спадкодавця та відповідно спадкоємець першої черги, 06.05.2025 року звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, внаслідок чого, приватним нотаріусом Арнаут О.В. була відкрита спадкова справа №62/2025 (номер у спадковому реєстрі 74027694) та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2016 га, кадастровий номер: 5122380800:03:001:0113, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 , яка надана під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстроване в реєстрі за № 1200 від 02.10.2025 року. 
Однак свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за зазначеною вище адресою, позивач отримати не має можливості, так як свого часу спадкодавець не зареєстрував право власності на житловий будинок на себе та відповідно наразі зареєстрованого права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не має, що підтверджується Довідкою КП Кілійського БТІ № 531 від 02.07.2025 року. 
З моменту укладання шлюбу та до самої смерті спадкодавця, сім`я проживала спільно, вела спільне господарство, займалися спільним вихованням дітей та в цілому була пов`язана спільним побутом, який однозначно характеризує відносини виключно як сімейні. Останні місяці життя ОСОБА_4 сильно хворів та фактично був прикутий до ліжка та постійний догляд за ним здійснювала саме його дружина - позивач ОСОБА_1 . 
У зв`язку з тим, що позивач, як спадкоємець за законом, інакше ніж у судовому порядку не може оформити спадкові права на спадкове майно, у вигляді житлового будинку, це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
У зв`язку з зазначеним позивач просить суд:
- визнати типовий договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 від 25.02.1989 року, укладеного між ОСОБА_2 та совхоз-заводом «Дунайський», в особі директора РашковаГ.І. та головного бухгалтера ОСОБА_5 - дійсним. 
- визнати право власності у порядку спадкування на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . 
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 26.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлені сторони.
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, про що повідомлені сторони.
Позивач  ОСОБА_1  в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача – Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності та в межах чинного законодавства. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 04.10.1980 року Заводською с/р Березівського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 04.10.1980 року, про що було складено відповідний актовий запис № 22 від 04.10.1980 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_7 » /а.с.13/.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 05.05.1981 року Заводською с/р Березівського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 18 від 05.05.1981 року. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.25/. 
Згідно Типового договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 25.02.1989 року, укладеного між Совгосп-завод «Дунайський», розташований в с. Новомиколаївка Кілійського району Одеської області, в подальшому іменуємий «господарство», діючий на підставі Постанови №593 та №197 в особі директора ОСОБА_8 з одної сторони та ОСОБА_2 , працюючим в Совгосп-завод «Дунайський», в подальшому іменує мий «робітник» з іншої сторони, уклали цей договір про те, що господарство продає, а робітник покупає житловий будинок, садибного типу з надвірними спорудами, розташований в с. Новомиколаївка, Кілійського району, Одеської області /а.с.17/. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 20.11.2024 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новомиколаївка, Ізмаїльський район Одеська область, актовий запис № 510 від 20.11.2024 року /а. с. 14/.
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82751816 від 02.10.2025 року наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що 06.05.2025 року приватним нотаріусом Арнаут О.В. була заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за номером у нотаріуса 62/2025 та номером у Спадковому реєстрі 74027694. Спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 /а.с.6/.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1200 встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1961 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його дружина, ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2016 га, кадастровий номер: 5122380800:03:001:0113, місцерозташування якої: АДРЕСА_1 , яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); експлікація земельних угідь: рілля – 0,1246 га, малоповерхова забудова – 0,0770 га. 
Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 684107, виданого 14.12.2009 року Відділом Держкомзему у Кілійському районі Одеської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952200079 /а.с.5/. 
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, складеного 16.06.2025 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 встановлено, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 55,7 кв. метра, житлова площа 33,9 кв. метра), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - погріб, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - сарай; літ. «Ж» - сарай; №1-3 - надвірні споруди /а. с. 10-12/.
Згідно довідки №531 від 02.07.205 року, наданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 – не зареєстровано /а.с.9/.
З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №37062200 від 10.03.2026 року вбачається, що Відкрите акціонерне товариство «Дунайський» (ЄДРПОУ: 00413222), яке було правонаступником Совгоспу-заводу «Дунайський» (ЄДРПОУ: 00413222), було ліквідовано у зв`язку з визнанням його банкрутом 24.03.2006 року /а.с.30-31/.
При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений в лютому 1989 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
За положеннями ч. 2 ст. 47 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.
Так як, на момент укладення типового договору купівлі-продажу сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, виконали ці умови, та по сьогоднішній день у сторін заперечень стосовно наслідків його укладення не виникло, право власності ОСОБА_2 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку в нотаріальному порядку та позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, у зв`язку з тим, що житловий будинок був придбаний спадкодавцем на підставі типового договору купівлі-продажу від 25.02.1989 року, однак право власності за спадкодавцем належним чином оформлено не було, у зв`язку з чим право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України. 
Разом з тим, беручи до уваги, що договір купівлі-продажу був укладений 25.02.1989 року, а з технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 16.06.2025 року вбачається, що господарська будівля, яка зазначена під літ. «Ж» - сарай, побудована у 1991 році, тобто вже після укладання договору купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності за позивачем на житловий будинок підлягають частковому задоволенню, без врахування господарської будівлі під літ. «Ж» - сарай.
На підставі викладеного, керуючись ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року,  ст. ст. 16, 328, 1261, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позов - задовольнити частково.
Визнати дійсним Типовий договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 25.02.1989 року, укладений між Совгосп-завод «Дунайський», розташований в с. Новомиколаївка Кілійського району Одеської області, в особі директора Рашкова Т.І. та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається, з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 55,7 кв. метра, житлова площа 33,9 кв. метра), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - погріб, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - сарай; №1-3 - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников