ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2026  	Справа №607/921/26 Провадження №1-кп/607/1120/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі с./з. ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025211040001805 від 03.11.2025 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Гаї-за-Рудою Зборівського району Тернопільської області, з середньою освітою, не одруженого, фельдшера 1-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старшого сержанта військової служби за мобілізацією, адреса проживання: АДРЕСА_1 , не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що 25.02.2022 відповідно до указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», громадянина ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації.
У подальшому, 29.07.2023 старшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду фельдшера 1-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, передбачених посадою; керуватися тільки законами України; діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Таким чином, в розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», Національна гвардія України є правоохоронним органом.
Однак, старший сержант ОСОБА_3 незважаючи на обізнаність з вимогами вищевказаного законодавства, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя, за наступних обставин.
Так, 27.05.2025 о 00 год. 35 хв., ОСОБА_3 , рухаючись проїздом між вулицями 15 Квітня, Купчинського та проспекту Злуки у м. Тернополі, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Kalos», р.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В той же день, в ході проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення на останнього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 №342779 від 27.05.2025, а постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/11430/25 від 26.06.2025, яка набрала законної сили 28.07.2025, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік
В подальшому, у ОСОБА_3 , який достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/11430/25 від 26.06.2025, яка набрала законної сили 28.07.2025, його притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, усвідомлюючи, що протягом згаданого строку він позбавлений права керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, 03.11.2025 близько 02 год. 50 хв. по просп. Степана Бандери, 34 що, у м. Тернопіль, керував транспортним засобом - автомобілем «Chevrolet Kalos», р.н. НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування терміном на 1 рік згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.382 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.
Також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні  ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав.
Повідомив, що обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності.
Додав, що розкаюється у вчиненому.

4. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

5. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

6. Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, здійснює захист суверенітету і територіальної цілісності України, нагороджений Президентом України 16.08.2022 орденом «За мужність 3 ступеня», 17.02.2016 відзнакою «За участь в антитерористичній операції», відсутність обставин, які б обтяжували покарання, визнання вини як обставину, що пом`якшує покарання, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді штрафу.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.
Процесуальні витрати та речові докази, у вказаному кримінальному провадженні відсутні. 
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1