справа № 165/3730/25 
провадження №3-зв/165/28/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року м. Нововолинськ 

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., роглянувши заяву особи, кяа притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Рибас А.В. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
встановив:
22.04.2026 особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Рибас А.В., мотивуючи тим, що суддя Рибас А.В. в судовому засіданні 19.03.2026 назвала його «особою, яка вчинила правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП». Вважає, що такі висловлювання судді свідчать про її упередженість та дають реальні підстави сумніватися в здатності судді залишатися неупередженою та ухвалити об`єктивне рішення у справі. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить відвести суддю Рибас А.В. від розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Васильчук В.Г. не з`явилися, про день та час розгляду заяви про відвід судді Рибас А.В., повідомлялися своєчасно та належним чином. 
Захисник Васильчук В.Г. через систему "Електронний суд" 23.04.2026 подав клопотання про розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Рибас А.В., без участі ОСОБА_1 та його захисника Васильчука В.Г. Просив задоволити заяву, з наведених у ній підстав. 
Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід.
Разом з тим, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є складовою частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
КУпАП не містить норму, яка передбачає поняття «відвід судді» та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, яка полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Крім того, Рада суддів України в п. 4 рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Стаття 75 КПК України визначає обставини, які виключають участь судді в кримінальному провадженні та підстави для його відводу. Вказано, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, крім іншого, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до вимог статті 80 КПК України відвід судді може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.
Тобто, заява про відвід судді має бути обґрунтованою та доводи її доведеними. Відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого, слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.
Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.
Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Щодо тлумачення об`єктивної складової категорії «безсторонній суд» ЄСПЛ прийняв низку рішень, в яких визнав порушенням Конвенції ситуації, коли є підстави побоюватися, що члени суду (за відсутності упередженості до сторін) перебувають у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі (відповідача).
Обґрунтовуючи заяву про відвід судді Рибас А.В., заявник вказує, що суддя Рибас А.В. під час розгляду справи, вжила словосполучення «особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП». На думку заявника Бадзюня А.В., таке висоловлювання судді, викликає сумніви у її неупередженості та безсторонності при прийнятті рішення у справі. 
Наведені мотиви заяви про відвід, жодним чином не підтверджують упередженості судді та не можуть свідчити про необ`єктивність чи безсторонність судді Рибас А.В. під час розгляду справи №165/3730/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Твердження, викладені у заяві про відвід, зводяться до суб`єктивної оцінки завником процесуальних дій судді, на розгляді якої перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Таким чином, подана особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заява про відвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Рибас А.В., не містить належних доводів та аргументів, які б свідчили про наявність законних підстав для відводу судді, а відтак до задоволення не підлягає. . 
Керуючись ст. 280 КУпАП, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Рибас Алли Вікторівни заявлену у розгляді справи № 165/3730/25 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя  підпис     О.Р. Ференс-Піжук