П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	 	Справа № 420/27116/24 	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву представника фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 – адвоката Поперечного Дениса Ілліча про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи в Одеському окружному адміністративному суді за апеляційними скаргами фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 та Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року фізична особа – платник податків ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2023р. №17084/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 99288,29 грн., застосування штрафної санкції 24822,07 грн.; №17085/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 51076,64 грн., застосування штрафної санкції 12769,16 грн.; №17088/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 8274,02 грн., застосування штрафної санкції 2068,51 грн. №17090/15-32-24-05 про застосування 1020 грн. штрафу.
06.08.2025 р. фізична особа – платник податків ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області: №17084/15-32-24-05 від 17.07.2023р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в частині застосування 14893,24 грн. штрафу, №17085/15-32-24-05 від 17.07.2023р. про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині застосування 7661,50 грн. штрафу, №17088/15-32-24-05 від 17.07.2023р. про збільшення грошового зобов`язання за військовим збором в частині застосування 1241,10 грн. штрафу.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. судом розглянуто не було.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позову Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, а також не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову фізична особа – платник податків ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Також, фізична особа – платник податків ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що в суді першої інстанції позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 20 000 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишено без задоволення. 
Апеляційну скаргу фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року скасовано.
Ухвалено по справі нове рішення, яким позов фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 17.07.2023р. №17084/15-32-24-05, №17085/15-32-24-05, №17088/15-32-24-05 та №17090/15-32-24-05.
21.03.2026 р. представника фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 – адвоката Поперечного Дениса Ілліча подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області судових витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., пов`язаних з розглядом справи №420/27116/24 в Одеському окружному адміністративному суді. 
Так, суд встановив, що при прийнятті постанови від 09.03.2026 р. апеляційним судом не вирішено питання розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи №420/27116/24 в Одеському окружному адміністративному суді.
Колегія суддів вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, вказане питання можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для його вирішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні заяви дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стаття 139 КАС України регулює питання щодо розподілу судових витрат, ч.1 вказаної статті передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2025 р. фізична особа – платник податків ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 
В підтвердження доводів понесення витрат заявником надано Договір про надання правничої допомоги від 01.08.2024 р. та Акт приймання-передачі від 22.07.2025 р.
27.08.2025 р. відповідачем надано заперечення на заву про стягнення витрат, в якій просить відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволені вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з Головного управління ДПС в Одеській області в повному обсязі.
Згідно із ч.ч.1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Так, колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність доказів сплати понесених витрат не є перешкодою для їх присудження. (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатом Поперечним Д.І. було укладено Договір про надання правничої допомоги. 
Згідно пунктів 1.1 та 1.2. якої Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу та представляти його інтереси в судах, в інших державних органах, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правничої допомоги.
Згідно Акту приймання-передачі від 22.07.2025 р. адвокатом надано наступні послуги:
- усна консультація щодо перспективності вирішення даного спору, без вивчення первинних та інших документів,
- усна консультація з вивченням договорів, первинних документів (актів, накладних, платіжних документів), щодо визначення перспективи вирішення справи на користь Клієнта.
- аналіз та пошук релевантної практики Верховного суду для вирішення спірних питань.
- складення позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2023 р. № 17084/15-32-24-05, № 17088/15-32-24-05, № 17090/15-32-24-05, №17085/15-32-24-05.
- складення відповіді на відзив у адміністративній справі № 420/27116/24.
- складення додаткових пояснення у справі № 420/27116/24. Загальна вартість правничої допомоги по укладеному між Сторонами Договору складає 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
В свою чергу колегія суддів зазначає, що принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст. 134 КАС України. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів зазначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.
Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи в Одеському окружному адміністративному суді у загальному розмір 5 000 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час.
Таким чином, надані до суду докази підтверджують дані обставини, а також факт понесених позивачем витрат, що відповідачами не спростовано, а тому заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області на його користь по 5 000 грн. витрат на професійну правову допомогу пов`язану з розглядом справи в Одеському окружному адміністративному суді, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.
Таким чином враховуючи, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 р. адміністративний позов фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, тому заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи в Одеському окружному адміністративному суді підлягають стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача у розмірі 5 000 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, оскільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції суд не вирішив питання про судові витрати.
Керуючись ст.ст. 252, 311, 321, КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву представника фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 – адвоката Поперечного Дениса Ілліча про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи в Одеському окружному адміністративному суді – задовольнити частково.
Прийняти у справі додаткову постанову, якою стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., пов`язаних з розглядом справи №420/27116/24 в Одеському окружному адміністративному суді.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук