Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
31 березня 2026 р. справа № 520/30466/25
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення безпідставно набутих коштів, -
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 156 910 гривень 56 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот десять) гривень 56 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. 
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 №302, солдат ОСОБА_1 28.10.2022 вибув на лікування до медичної роти військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , у зв`язку із отриманим пораненням під час виконання бойового завдання. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2023 №8 солдат ОСОБА_1 визнаний таким, що станом на 07.01.2023 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо. Відповідно розділу 1 пункту 15 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" з 25.11.2022 призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення. За фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу відповідача проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що солдат ОСОБА_1 не з`явився на службу з лікувального закладу, а саме з КНП «Спеціалізована Медико-Санітарна частина м. Нетішин», у розташування 3 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті ІНФОРМАЦІЯ_2 та ухиляється від виконання обов`язків військової служби з 18.11.2022 по теперішній час. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2025 №245 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_1  з 24.09.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проведеною перевіркою нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення і додаткової винагороди за листопад 2022 року, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення за період з 18.11.2022 по 24.09.2024. Відповідач ввів в оману командування військової частини, не повідомивши про своє дійсне місцезнаходження, внаслідок чого було надмірно виплачено оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за вислугу років, премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби і додаткову винагороду за листопад 2022 року у загальному розмірі 156 910,56 грн., що стало підставою для звернення військовою частиною НОМЕР_5 до суду з даним позовом.
Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд зазначає, що відповідачем не зазначено поважних причин неподання відзиву на позов, відповідно суд кваліфікує неподання відзиву на позов як визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2022 №181 солдат ОСОБА_1 прибув з районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого проходження військової служби, з 01.07.2022 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнаний таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою: навідник-оператор 1 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 №302 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що з 28.10.2022 вибув на лікування до медичної роти військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , у зв`язку із отриманим пораненням під час виконання бойового завдання.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.11.2022 №306 солдат ОСОБА_1 , відповідно до пункту 116 підпункту 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 01.11.2022 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2023 №8 солдат ОСОБА_1 визнаний таким, що станом на 07.01.2023 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо. Відповідно розділу 1 пункту 15 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" з 25.11.2022 призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.05.2024 №567 "Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неприбуття з лікувального закладу" солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 грошового забезпечення.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2025 №245 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 , колишнього навідника-оператора 3 відділення 3 аеромобільно десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , увільненого від займаної посади наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 01.11.2022 №254-РС, якому з 25.11.2022 призупинена виплата грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, призупинено військову службу з 24.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 08.11.2024 №313-РС, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, пункту 1443 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 з 24.09.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
03.09.2025 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 за вх. №18028/р про те, що відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.05.2024 №567 "Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу", нею було проведено перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення і додаткової винагороди за листопад 2022 року, в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення.
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 03.09.2025 видано наказ №745 "Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення і додаткової винагороди за листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 ".
У ході проведення службового розслідування встановлено, що Відповідач 28.10.2022 вибув на лікування до медичної роти військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , у зв`язку із отриманим пораненням під час виконання бойового завдання, з подальшою евакуацією до м. Дніпро. Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №3587/819 від 17.11.2022, виданої КНП "Спеціалізована Медико-Санітарна частина м. Нетішин", солдат ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні у період з 30.10.2022 по 17.11.2022. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №39 від 17.11.2022, виданої КНП "Спеціалізована Медико-Санітарна частина м. Нетішин", солдат ОСОБА_1 пройшов медичний огляд та його було визнано придатним до військової служби на підставі статті – графи II Розкладу хвороб, графи – ТДВ. 18.11.2022 виписаний до військової частини. Відомості про подальше лікування солдата ОСОБА_1 відсутні. Відповідач, порушуючи вимоги статті 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства та маючи можливість належно їх виконувати, не прибув з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від виконання обов`язків військової служби у період з 18.11.2022 по 24.09.2024. Окрім того, ввів в оману командування військової частини, не повідомивши про своє дійсне місцезнаходження, внаслідок чого було надмірно виплачено оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за вислугу років, премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби і додаткову винагороду за листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 .
02.10.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ (з основної діяльності) №1040 "Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення і додаткової винагороди за листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 ", яким вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за листопад 2022 року.
Згідно довідки від 01.09.2025 №779 загальна сума переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за листопад 2022 року становить 156 910,56 гривень, з яких:
- грошове забезпечення з урахуванням податків – 16 910,56 грн.;
- додаткова грошова винагорода – 140 000,00 грн.
У зв`язку з безпідставно набутими відповідачем коштами під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби у розмірі 156 910,56 грн., позивач звернувся до суду із вимогою про їх стягнення у судовому порядку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
При цьому, суд встановив, що висновком службового розслідування встановлений факт ухилення відповідача від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не повернення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з медичного закладу, у зв`язку з чим Територіальним управлінням ДБР у м. Краматорську внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин, проте отримав грошове забезпечення за листопад 2022 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за вищевказаний період.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача зайво виплаченого грошового забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби у розмірі 156 910,56 грн.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення безпідставно набутих коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) зайво виплачене грошове забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби у розмірі 156 910 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот десять) грн. 56 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.