КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року місто Київ № 320/25700/25

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №262940017261 від 09.12.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.10.1992 по 16.09.1993 на посаді менеджера Колективного малого науково-виробничого підприємства “РАНГ” відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.08.1983 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком на підставі частини першої статті 26 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення, оскільки згідно з попереднім рішенням ГУ ПФУ у Київській області №262940017261 від 16.02.2024 р., страховий стаж позивача був визначений у розмірі 21 рік 7 місяців 18 днів. Проте у спірному рішенні №262840017261 від 09.12.2024 р. стаж безпідставно зменшено до 20 років 8 місяців 8 днів.
Відмова у призначенні пенсії мотивована твердженням відповідача про те, що запис у трудовій книжці про прийняття на роботу від 07.10.1992 р. нібито “дописаний чорнилом іншого кольору”. Позивач наголошує, що оскаржуване рішення не містить посилань на жодну норму права, яка б дозволяла органу ПФУ нівелювати стаж на такій підставі.
Додатково зазначено, що відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, визначальною умовою для призначення пенсії є фактична наявність страхового стажу, а не суворе дотримання формальних вимог до заповнення документів. Трудова книжка НОМЕР_1 підтверджує, що всі записи виконані кульковою ручкою у відповідності до стандартів діловодства, а ознаки внесення правок чорнилом іншого кольору — відсутні.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог та вказало, що за доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи з 07.10.1992 по 16.09.1993, оскільки наказ про прийняття дописаний чорнилом іншого кольору, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 63-річного віку, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення пенсії за віком.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 08.02.2024 про призначення пенсії за віком. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Київській області від 16.02.2024 № 262940017261 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 21 рік 7 місяців 18 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Право на пенсійну виплату набуде 20.09.2024.
Позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком. 
За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 09.12.2024 №262940017261 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 20 років 08 місяців 08 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи з 07.10.1992 по 16.09.1993, оскільки наказ про прийняття дописаний чорнилом іншого кольору.
Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 09.12.2024 №262940017261 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За пунктом 1.7 цього Порядку, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Таким чином, профільним порядком передбачено можливість особи звернутися до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявами від 08.02.2024 та від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На момент подачі вказаних заяв про призначення пенсії позивачу виповнилося 63 роки.
Проте рішеннями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 09.12.2024 №262940017261 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Підставою для незарахування періоду з 07.10.1992 по 16.09.1993 до страхового стажу позивача, у тому числі і підставами для відмови у призначенні пенсії за віком зазначено, що наказ про прийняття дописаний чорнилом іншого кольору.
Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.08.1983 позивач працював у період з 07.10.1992 по 16.09.1993 менеджером в Колективному малому науково-виробничому підприємстві “РАНГ”.
Суд зазначає, що вказаний запис у трудовій книжці зазначено чітко та без виправлень, із зазначенням наказів про прийняття та про звільнення.
Інші періоди та їх зарахування не є спірними в цій справі.
Надаючи оцінку наведеним підставам відмови у зарахуванні спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 в справі № 580/4012/19 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком (також, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17).
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 04.08.1983 є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, не містять виправлень, а відтак відповідачем протиправно не зараховано спірний період роботи позивача через дефектність цієї трудової книжки. Суд зазначає, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємстві на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган мав можливість скористатися правами, передбаченими частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV, та звернутися до центру зайнятості з відповідним запитом.
При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення відповідних запитів для підтвердження спірного періоду.
Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не довів правомірності своїх дій щодо незарахування періоду роботи позивача з 07.10.1992 по 16.09.1993 менеджером в Колективному малому науково-виробничому підприємстві “РАНГ”.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зарахування вказаного періоду до страхового стажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 09.12.2024 №262940017261 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки відповідачем протиправно не зараховано спірний період.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватися розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 05.02.2024 у справі №500/1216/23, відповідно до яких "дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності".
З урахуванням зазначеного, наведена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди його роботи з 07.10.1992 по 16.09.1993 та повторно розглянути заяву позивача від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позов задоволено повністю на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області від 09.12.2024 №262940017261 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди його роботи з 07.10.1992 по 16.09.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Відомості про сторін та інших учасників справи: 
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (ідентифікаційний код 14035769, місцезнаходження: 46001, місто Тернопіль, Майдан Волі, будинок 3).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.