ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 398/6363/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2025 року (суддя Сердюк Н.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною та скасування постанов, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням ухвали суду про об`єднання справ в одне провадження, просить визнати протиправними та скасувати постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.09.2025 № 1305 та № 1307, закривши провадження у справах.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову № 1305 від 22 вересня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень 00 коп. Провадження у справі № 1305 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Скасовано постанову № 1307 від 22 вересня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25500 (двадцяти п`яти тисяч п`ятисот) гривень 00 коп. Провадження у справі № 1307 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновки суду щодо визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаним. Резолютивну частині рішення залишити без змін. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 набув статусу особи, яка вже не є військовозобов`язаним.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.12.1991 та 05.01.2012 був виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у запасі (а.с. 50-53).
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с. 29 зворот).
Згідно з протоколом № 1305 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП ОСОБА_1 не розпочав проходження військово-лікарської комісії до 05.06.2025, маючи такий обов`язок відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (а.с. 26-27).
У зв`язку з відсутністю даних про те, що ОСОБА_1 пройшов військово лікарську комісію, 22 вересня 2025 року відповідачем винесено постанову № 1305 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розмірі 17000 гривень (а.с.30).
Згідно з протоколом № 1306 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, маючи направлення № 4911724 від 17.09.2025, чим порушив правила військового обліку, передбачено Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с. 71-72).
Згідно з постановою № 1307 від 22 вересня 2025 року під час дії особливого періоду ОСОБА_1 , прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.76-77).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відповідач так і не визначився з правильною кваліфікацією діяння, вчиненого військовозобов`язаним, а тому недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваних у цій справі постанов та є підставою для їх скасування.
При цьому суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що з набранням чинності змін до Закону № 2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду, а тому, відповідно до приписів ст. 28 Закону № 2232, чинних станом на час виникнення спірних правовідносин, позивач не досяг граничного віку перебування в запасі та є військовозобов`язаним.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що він виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку.
Перевіряючи правильність висновку суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає, що статтею 32 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.
Запас військовозобов`язаних згідно зі статтею 28 Закону № 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років. При цьому граничний вік перебування в запасі другого розряду був граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року № 1169-VII внесено зміни до статті 28 Закону № 2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22 липня 2014 року № 1604-VII - до 60 років.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону № 2232-XII позивач є таким, що не досяг встановленого законом граничного віку перебування у запасі, а тому має статус військовозобов`язаного, що вірно визначено судом першої інстанції.
Не внесення відповідного запису у військовий квиток позивача не змінює такий висновок.
Враховуючи сукупність наведених обстави, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а тому підстави для його скасування або зміні щодо мотивів його прийняття відсутні.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2025 року в адміністративній справі № 398/6363/25 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з 24 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 24 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров