справа № 208/14952/25
провадження № 2/208/1363/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого судді Гречаної В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу № 208/14952/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, -
ВСТАНОВИВ:
21.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.08.2020 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , актовий запис № 281.
Від сумісного шлюбу у них народилася донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 46.
Фактично сім`я розпалася у травні 2025 року та вона почали проживати окремо. Дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. 
У жовтні 2025 року відповідач звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом про розірвання шлюбу, яка перебуває на розгляді.
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає,а оскільки дитина ще маленька, то вона не має змоги працевлаштуватися, оскільки дитина потребує постійного її догляду, тому змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку у твердій грошовій сумі – 5000,00 грн щомісячно, починаючи з ждати звернення до суду і до досягнення донькою – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року цивільну справу 208/14952/25 розподілено судді Гречаній В.Г.
Як вбачається із відповіді № 2051882 від 26.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із відповіддю № 2051887 від 26.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами ОСОБА_2 особу не знайдено.
Ухвалою суду від 26.11.2025 року відкрито провадження по справі 208/14952/25 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження .
26.12.2025 року, 22.01.2026 року, 04.02.2026 від позивача надійшли заяви, в яких вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою його реєстрації, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи
В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.09.2020 року уклали шлюб, який зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , актовий запис № 281.
Від сумісного шлюбу у них народилася донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 46.
Фактично сім`я розпалася у травні 2025 року та вона почали проживати окремо. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні.
На даний момент відповідач по справі не надає ніякої матеріальної допомоги, а єдиним джерелом доходу відповідача по справі є лише соціальні виплати на дитину, які виплачуються їй до досягнення дитиною трьох років. Дитина маленька і працювати вона не має змоги.
Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст.81, ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачкою), дитина не досягла трьох років, позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.
Відповідач є працездатною людиною, призваний для проходження військової служби, відтак, має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки. 
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем стабільного доходу, та не доведено, що відповідач має можливість сплачувати на її утримання аліменти у заявленому розмірі.
З врахуванням наведених норм права, зважаючи на те, що відповідач є працездатним, а також те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає його дитина, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3328 грн., що відповідає розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого в Україні з 01.01.2026 року, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду й до досягнення дитиною трирічного віку.
Слід зазначити, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім, тому з огляду на встановлені у справі обставини, розмір аліментів на утримання дружини, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 3 328,00 грн., не порушує інтереси сторін.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 75, 84, 91 СК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 року народження, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 328 грн., починаючи з 21.11.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь держави витрати пов`язані зі платою судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
В порядку п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 року народження, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя   В.Г. Гречана