Справа № 569/1422/26
1-кп/569/1042/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №12025181010001346 від 13.06.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1. Історія провадження
22.01.2026 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №12025181010001346 від 13.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.
Ухвалою суду від 27.01.2026 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
24.02.2026 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду. 
2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
ОСОБА_4 , точно часу та місця досудовим розслідування не встановлено однак, не пізніше кінця 202 1 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, діючи в порушення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-IV від 06 вересня 2005 року, придбав шляхом привласнення знайденого каміння, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 08 листопада 1997 року №637/97-ВР та висновку експерта №СЕ – 19/103 – 25/8073 - ФХГД від 22.07.2025 року є бурштином в стані сировини, масою 5611,03 г (5,61103 кг), вартістю 2327,90 грн.
В подальшому, тобто з моменту придбання, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, помістив зазначений бурштин у полімерний пакет чорного кольору та не маючи при цьому документів, які б підтверджували законність походження придбаного ним каміння бурштину, незаконно став зберігати за місцем свого постійного проживання, до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку 13 червня 2025 року в період часу з 08 год 27 хв по 10 год 46 хв, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . 
Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винним у незаконному придбанні та зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.
3. Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що дійсно вкінці 2021 року привласнив знайдене бурштинове каміння та зберігав в чорному пакеті за місцем свого проживання, підтвердив, що працівники поліції під час проведення обшуку його житла 13.06.2025 виявили та вилучили в нього вказаний бурштин. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат, арештів та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
4. Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 1 ст. 240-1 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо процесуальних витрат, арештів та речових доказів.
При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 240-1 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває,  за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 240-1 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги статей 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 витрати на проведення судової експертизи у сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення.
Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Суд встановив, що каміння бурштину сирцю, масою 5611,03 г є предметом кримінального правопорушення. У цьому кримінальному провадженні наявний прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення. Тому, з урахуванням вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати каміння бурштину сирцю, масою 5611,03 г, в дохід держави.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17.06.2025 накладено арешт на каміння бурштину – сирцю вагою близько 6 (шість) кг. 
З метою забезпечення виконання вироку в частині застосування спеціальної конфіскації суд не вбачає підстав для скасування вказаного арешту.
Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання у виді обмеження волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави каміння бурштину сирцю, масою 5611,03 г.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.
Суд, на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду    ОСОБА_5