612/993/25
2/612/67/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року  с-ще Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Масло С.П.
за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Близнюки цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк», третя особа: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк», третя особа: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить зняти арешти накладені постановою АА № 754001 від 05.02.2004 ВДВС Близнюківеького району Харківської області на підставі виконавчого листа № 2-613 від 23.01.2003 року, виданого Близнюківським районним судом Харківської області на: все майно належне ОСОБА_3 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 6244917; на комплекс, майновий комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 ,- реєстраційний номер обтяження № 6244884.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що після смерті ОСОБА_3 , позивач - ОСОБА_2 , як онука 08 листопада 2024 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79067475 від 08.11.2024 р.
22 квітня 2025 року позивачу було повідомлено про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану квартиру, оскільки 03 квітня 2025 року під час перевірки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , відповідно до інформаційної довідки № 420957466 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про два арешти, накладені постановою АА № 754001 від 05.02.2004 ВДВС Близнюківського району Харківської області. Згідно постанови серії АА № 754001 від 05.02.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Близнюківського району Хоменко Юлії Іванівни, на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-613, виданого 03.01.2004 року Близнюківським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредит 2 609,68 грн. та д/М - 51 грн. Всього 2 660,68 грн. У встановлений строк добровільного виконання, виконавчий лист не виконано. Тому, було постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3 07 квітня 2025 року позивач звернулася до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозшському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання щодо зняття арешту з майна накладеного постановою серії АА № 754001 від 05.02.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 18 квітня 2025 року Лозівським відділом державної виконавчої служби у Попівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано повідомлення № 38618/2612-30/4, та повідомив про наступне. Відповідно до відомостей з АСВП (автоматизованої системи виконавчого провадження) станом на 18 квітня 2025 року на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки виконавче провадження знищено та державна виконавча служба не має можливості зняти арешт, а позивач як спадкоємець майна померлої ОСОБА_3 на сьогоднішній час не має можливості повністю здійснювати та реалізовувати своє право на оформлення права власності на спадкове майно ОСОБА_3 , вона змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Відповідач не погодився з позовом та подав відзив, в якому просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначив, що фактично Позивачем оскаржуються дії виконавця щодо його бездіяльності по проведенню дій щодо зняття накладеного арешту, як того вимагають норми закону, тобто порушення відбулося через ігнорування виконавцем норм закону та своїх обов`язків. Тому логічним діями щодо вирішення питання про зняття арешту є звернення з вимогою до відділу виконавчої служби, якою накладено арешт та яка має повноваження його вилучити. Натомість Позивач звернувся з вимогою до Банку, який позбавлений права для вирішення такого питання, що робить останнього більш слабкою стороною у справі. За цих підстав виконавцем допущено помилку та порушення закону у частині зняття арешту, накладеного на майно боржника за виконавчим провадженням, що додатково свідчить про неправильно обраний спосіб захисту позивачем, адже порушення закону допущені виконавцем усувають шляхом подачі скарги на дїї/бездіяльність виконавця, а не шляхом подачі позову до особи, яка взагалі не має законної та технічної можливості усунути такі порушені права. Зокрема, з моменту накладення арешту минуло більш 20 років до моменту подачі позову, що вказує про сплив терміну на його пред`явлення відповідно до норм ст. 256-257 ЦІ1К України, а питання про поновлення строку Позивач перед судом не ставить, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи без їх участі та врахування відзиву на позов.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, надала заву про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 02 жовтня 2024 року.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 березня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 09 січня 2009 року,
Після смерті ОСОБА_3 , позивач - ОСОБА_2 , як онука, 08 листопада 2024 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79067475 від 08.11.2024 р.
22 квітня 2025 року позивачу було повідомлено про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану квартиру, оскільки 03 квітня 2025 року під час перевірки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , відповідно до інформаційної довідки № 420957466 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про два арешти, накладені постановою АА № 754001 від 05.02.2004 ВДВС Близнюківського району Харківської області на:
всё майно належне ОСОБА_3 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 6244917, а також:
на комплекс, майновий комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 6244884.
Тому, на підставі вищевикладеного Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зупиняється до зняття арешту.
Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2003 року справа № 2-613, судом було розглянуто у відкритому судовому засіданні позов Харківської обласної дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, та вирішено позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором в сумі 2 609 грн. 68 коп. та витрати по сплаті держмита в сумі 51 грн., а всього 2 660 грн. 68 коп.
Згідно постанови серії АА № 754001 від 05.02.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Близнюківського району Хоменко Юлії Іванівни на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-613, виданого 03.01.2004 року Близнюківським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредит 2 609,68 грн. та д/М - 51 грн. Всього 2 660,68 грн. У встановлений строк добровільного виконання, виконавчий лист не виконано. Тому, було постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3 
07 квітня 2025 року позивач звернулася до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання щодо зняття арешту з майна накладеного постановою серії АА № 754001 від 05.02.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
18 квітня 2025 року Лозівським відділом державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано повідомлення № 38618/2612-30/4 наступного змісту.
Відповідно до відомостей з АСВП (автоматизованої системи виконавчого провадження) станом на 18 квітня 2025 року на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно п.9.9 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 (в редакції що діяла до 07.06.2017 року) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Враховуючи вищевикладене, зняття арешту з майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 754001 від 05.02.2004 року не видається можливим у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну їх зберігання.
15 травня 2025 року позивачем було направлено лист - повідомлення до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» з проханням письмово повідомити про наявність/відсутність заборгованості по кредитному договору від 18 квітня 2003 року, №013/02-1/2831-03, згідно рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2003 року по цивільній справі № 2-613 за позовом Харківської обласної дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.
Відповідь на вказаний лист відсутня.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Так, статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Крім того, зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Судом встановлено, що власники майна за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли.
Як встановлено в ході судового розгляду, позивач, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на вказане майно, однак видача свідоцтва про право на спадщину призупинена, у зв`язку з наявністю арешту на вказане майно квартиру відповідно до постанови ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 754001 від 05.02.2004 року.
На даний час виконавче провадження знищено, при цьому на примусовому виконанні у ВДВС не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, зняття арешту з нерухомого майна.
Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності.
При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння.
Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений як власником майна, так і особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Враховуючи, що застосування обтяження майна порушує права позивача у праві на прийняття спадщини; арешт на майно накладався ВДВС в 2004 році, при цьому на даний час на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою виконавця арешт не знятий, то підстав для продовження застосування обтяження на майно суд не вбачає, тому повністю задовольняє вимоги позивача.
Доводи відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту судом відхиляються як необґрунтовані з огляду на вищенаведені норми права та правову позицію ВП ВС.
Доводи відповідача щодо необхідності звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, судом також відхиляються як необґрунтовані, оскільки зі скаргою може звернутись сторона виконавчого провадження, а позивач як спадкоємець померлого боржника позбавлена можливості захистити свої права в порядку розділу 7 ЦПК України. 
Доводи відповідача щодо спливу позовної давності, у зв`язку з тим, що з моменту накладення арешту минуло більш 20 років до моменту подачі позову судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки позивачем поданий негаторний позов, до якого позовна давність не застосовується.
За вказаних обставин, з метою непорушення права спадкоємця на прийняття спадщини, що прямо встановлено ЦК України, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк», третя особа: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття майна з-під арешту- задовольнити повністю.
Зняти арешти накладені постановою АА № 754001 від 05.02.2004 ВДВС Близнюківського району Харківської області на підставі виконавчого листа № 2-613 від 23.01.2003 року, виданого Близнюківським районним судом Харківської області на:
все майно належне ОСОБА_3 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 6244917;
на комплекс, майновий комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 ,- реєстраційний номер обтяження № 6244884.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2026.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Райфайзен Банк», ЄДРПОУ: 14305909, юридична адреса : 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а.
Третя особа: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ - 41430615, місцезнаходження третьої особи: Харківська область, м. Лозова, вул. Михайла Грушевського, буд. 7.

Суддя          С.П. Масло