ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3070/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
розглянувши в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 (суддя Т.Г. Д`яченко, м.Одеса, повне рішення складено 17.11.2025)
у справі №916/3070/25
за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта»
до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради
про стягнення 122586,24 грн,
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Укрпошта» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради про стягнення 122586,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з виплати та доставки грошових допомог від 11.02.2022 №199 щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3070/25, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 позовну заяву Акціонерного товариства «Укрпошта» задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 122586,24 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Судове рішення мотивоване встановленням факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що зумовлює задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості, при цьому Господарський суд Одеської області, розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення на один рік, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки відповідачем не доведено суду письмовими доказами наявності у відповідача можливості виконання рішення за умови відстрочення його виконання у строк, зазначений відповідачем.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі 916/3070/25 в частині відмови у відстроченні його виконання та в цій частині прийняти нове рішення, яким відстрочити відповідачу виконання рішення суду на 1 рік до виділення у наступному бюджетному році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради не виконало свої зобов`язання за договором в частині оплати поштового збору з вини Акціонерного товариства «Укрпошта», яке порушило пункт 5.4. умов договору від 11.02.2022 №199, а саме, після завершення виплатного періоду – лютий, березень, квітень, травень, червень 2022 року Акціонерне товариство «Укрпошта» повинно було щомісячно здійснювати формування Зведених звітів про виплату грошової допомоги, після чого були б сформовані акти звіряння для проведення оплати, однак станом на 31.12.2022 акти звіряння не були сформовані та підписані позивачем, що унеможливило відповідачу зареєструвати в Державній казначейській службі України кредиторську заборгованість, яка виникла за цей період, при цьому відповідач звертає увагу, що Управління не ухилялося від виконання своїх фінансових зобов`язань, а також зазначає, що ним вживалися заходи з метою врегулювання питання з оплати заборгованості, у зв`язку з чим вважає наявні правові підстави для відстрочення відповідачу виконання рішення суду на 1 рік до виділення у наступному бюджетному році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік.
Позиція позивача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. 
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, Акціонерне товариство «Укрпошта» зазначило, що доводи заявника про відсутність видатків та бюджетних асигнувань не є безумовними винятковими підставами для відстрочення виконання рішення суду, при цьому відстрочення виконання рішення суду на один рік створює невиправдане зволікання, що порушує право позивача на своєчасний судових захист. Крім того, за доводами позивача, відповідач у 2025 році уже мав можливість і обов`язок закласти у проект бюджету видатки, необхідні для погашення спірної заборгованості, оскільки акти звіряння були підписані ще у 2024 році, однак означене не здійснив.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу подано 05.12.2025 через систему «Електронний суд» та зареєстровано судом 05.12.2025 за вх.№4950/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі №916/3070/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3070/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
16.12.2025 матеріали справи №916/3070/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі №916/3070/25.
Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи; апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на ціну позову у даній справі, що становить 122586,24 грн і є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою вказаною ухвалою від 22.12.2025 постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також вказаною ухвалою суду від 22.12.2025 встановлено позивачу строк до 07.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.
02.01.2026 до суду апеляційної від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх№4950/25/Д1 від 02.01.2026).
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.
Фактичні обставини справи
Як встановлено судом першої інстанції та неоспорено учасниками справи, 11.02.2022 між Управлінням соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради (замовником) та Акціонерним товариством «Укрпошта» (виконавцем) укладений договір №199 про надання послуг з виплати та доставки грошових допомог, згідно з пунктом 2.1. якого виконавець зобов`язується протягом дії договору надати замовникові послуги з доставки та виплати державних грошових допомог за переліком виплат (КПКВК), що визначений у додатку №6 до договору «Специфікація» (далі - додаток №6), виплата яких передбачена законодавством - (далі - грошова допомога) за бюджетні кошти (далі - послуги), на підставі відомостей на виплату грошової допомоги (далі - відомості) та за разовими дорученнями на виплату допомоги (далі - разові доручення), а замовник - прийняти і оплатити послуги.
Відповідно до пункту 2.2. договору пересилання грошових допомог виконавцем може здійснюватися, за ініціативою замовника, внутрішніми поштовими переказами на підставі списків згрупованих поштових переказів за затвердженою формою 103-1 «Список згрупованих поштових переказів», зразок якої наведено в додатку №4 до договору «Зразок форми №103-1 «Список згрупованих поштових переказів» (далі - форма 103-1), згідно з вимогами Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, внутрішніх розпорядчих актів, що регулюють надання послуги з пересилання внутрішнього поштового переказу.
Згідно з пунктом 4.1. договору його ціна становить 342845,20 грн, без ПДВ. Постачання послуг та послуг з пересилання внутрішнього поштового переказу звільнене від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 197.1.4 статті 197 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 5.1. договору грошова допомога перераховується замовником на поточний рахунок виконавця, зазначений в додатку №6, не пізніше ніж за 2 дні до початку виплатного періоду. У разі надання додаткових відомостей, проведення виплат за разовими дорученнями грошова допомога перераховується на зазначений в цьому пункті поточний рахунок не пізніше ніж за 2 робочих дня до дати, вказаної у виплатних документах. При цьому у реквізиті «Призначення платежу» платіжного доручення замовник зобов`язаний зазначати нормативно-правовий документ, регулюючий надання грошової допомоги, вид грошової допомоги та виплатний період.
За умовами пунктів 5.2., 5.3. договору замовник здійснює оплату за надані послуги за відомостями та разовими дорученнями (далі - поштовий збір) за чинними тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, яка діє станом на момент надання таких послуг, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, на підставі підписаних актів звірення розрахунків, на поточний рахунок виконавця, зазначений у додатку №6 до Договору. При цьому у реквізиті «Призначення платежу» платіжного доручення замовник зобов`язаний зазначати «Перерахування поштового збору» із зазначенням виду грошової допомоги та виплатного періоду.
Оплата послуг з пересилання внутрішнього поштового переказу здійснюється замовником не пізніше дати надання форми 103-1 та приймання виконавцем від замовника внутрішнього поштового переказу (надалі - плата за послуги з пересилання). Плата за послуги з пересилання обчислюється за тарифами виконавця, діючими на момент надання замовником форми 103-1, які опубліковані на веб-сайті виконавця, що розміщений за посиланням https://www.ukrposhia.ua/ua (далі - веб-сайт виконавця). Сума внутрішніх поштових переказів та плата за послуги з пересилання перераховуються замовником з поточного рахунку № НОМЕР_1 платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця № НОМЕР_2 . При цьому у реквізиті «Призначення платежу» платіжного доручення замовник зобов`язаний зазначати номер форми 103-1, номер і дату договору.
Відповідно до пункту 5.4. договору після завершення виплатного періоду виконавець здійснює формування зведених звітів про виплату грошової допомоги (додаток 10 до Порядку), на підставі останніх, замовник складає акт звірення розрахунків за зразком, наведеним в додатку №12 до договору «Акт звірення розрахунків з виплати пенсій, грошової допомоги» (далі - акт звірення розрахунків), який, в тому числі, є первинним документом, що підтверджує обсяг сум виплаченої грошової допомоги, вартість послуг, наданих виконавцем.
Пунктом 5.7. договору передбачено, що акт звірення розрахунків надається на підпис виконавцю не пізніше 7-го числа місяця, наступного за звітним. Виконавець підписує акт звірення та повертає один примірник замовнику протягом 2-х робочих днів від дня його отримання. З моменту підписання сторонами акту звірення розрахунків послуги вважаються прийнятими замовником в повному обсязі за зазначений в ньому період.
Згідно із пунктом 5.9. договору звітним періодом для послуги з пересилання внутрішнього поштового переказу є календарний місяць. Факт та обсяг наданих послуг з пересилання внутрішнього поштового переказу підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, оформленим за зразком, визначеним у додатку №5 до договору «Зразок Акту приймання-передачі наданих послуг» (надалі- акт наданих послуг). До акту наданих послуг за звітний місяць включаються всі послуги пересилання внутрішнього поштового переказу, надані протягом такого місяця. Послуга внутрішнього поштового переказу є наданою в момент приймання виконавцем від замовника форми 103-1 на суму внутрішніх поштових переказів, перерахованих замовником згідно із пунктом 5.3. договору.
Положеннями пункту 7.1. договору передбачено, що замовник зобов`язаний, зокрема:
-своєчасно і в повному обсязі сплачувати за надані в межах договору послуги та послуги з пересилання внутрішнього поштового переказу відповідно до бюджетних призначень;
-приймати надані в межах договору послуги та послуги з пересилання внутрішнього поштового переказу згідно з наданими виконавцем зведеними звітами та підписаними сторонами актами звірення та актами наданих послуг.
Виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором, за умови своєчасного та у повному розмірі перерахування замовником грошової допомоги та своєчасного надання останнім виплатних документів за звітний місяць (пункт 7.3.1. договору).
Пунктом 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дня його укладення сторонами та діє до 31.12.2022 включно.
На виконання умов договору сторонами складено, підписано та скріплено печатками акти до договору №199 від 11.02.2022 на загальну суму 122968,77 грн, а саме: акт звіряння розрахунків з виплати пенсій, грошової допомоги за липень 2022 року на суму 382,53 грн, акт №7 звіряння розрахунків з виплати пенсій, соціальних допомог за червень 2022 року на суму 40131,92 грн та акт №7 звіряння розрахунків з виплати пенсій, соціальних допомог за червень 2022 року на суму 82454,32 грн, які підписані сторонами без зауважень.
Позивач вказує, що 29.07.2025 відповідач сплатив поштовий збір за липень 2022 року у сумі 382,53 грн, однак не оплаченою залишилась заборгованість відповідача у сумі 122586,24 грн.
У листі №1.05.002.121.-3290224 від 20.11.2024 позивач просив відповідача погасити заборгованість згідно підписаних актів звіряння розрахунків у сумі 122968,77 грн.
В подальшому, 31.07.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією №1.05.002.121.-29391-25 від 31.07.2025, в якій просив відповідача погасити наявну заборгованість за договором у розмірі 122586,24 грн.
У відповідь на претензію відповідач листом від 08.08.2025 №1305/5 зазначив, що у зв`язку з відсутністю зведених звітів про виплату грошової допомоги, управління не мало підстав для складання актів звіряння розрахунків та оплати винагороди за надані послуги у 2022 році відповідно до діючого договору, про що неодноразово в телефонному режимі повідомлялося уповноваженому представнику виконавця. Після закінчення бюджетного 2022 року залишок не використаних коштів перерахований до Державного бюджету. Тобто заборгованість за вище зазначеним договором виникла не з вини замовника, а через несвоєчасне надання виконавцем документів про виконані послуги. Акти звіряння розрахунків за період лютий-червень 2022 року складені та підписані у 2024 році. Оскільки термін дії договору закінчився, а в бюджетних програмах не передбачена виплата по заборгованостям 2022 року, Управління не має можливості здійснити оплату заборгованості, і відповідно до пункту 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України «взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України» є порушенням бюджетного законодавства. Також у відповіді на претензію повідомлено, що з метою вирішення питання стосовно оплати послуг виконавця за договором від 11.02.2022 №199 до Міністерства соціальної політики України Департаментом соціального розвитку Херсонської обласної державної адміністрації направлено листи, а саме: від 09.12.2024 №28-01-01-2-3050/0/24/28-01, від 18.02.2025 №28-01-01-2-668/0/25/28-01, від 07.08.2025 №28-01-01-2-2430/0/25/28-01 з клопотанням винайти можливість провести розрахунки з Акціонерним товариством «Укрпошта» та виділити області у 2025 році додатковий фінансовий ресурс для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік. У зв`язку з викладеним вище, відповідач просив надати відтермінування оплати заборгованості до вирішення Міністерством соціальної політики, сім`ї та єдності України питання бюджетного фінансування та виділення коштів на погашення вищевказаної заборгованості 2022 року.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 122586,24 грн заборгованості.
20.08.2025 відповідач звернувся до Господарського суду Одеської області із відзивом на позовну заяву №1333/5 від 19.08.2025 (вх.№25939/25 від 20.08.2025), в якому виклав клопотання про відстрочення виплати заборгованості Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради за договором №199 від 11.02.2022 на один рік до виділення у наступному бюджетному році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік.
В обґрунтування вказаного клопотання відповідач послався на те, що акти звіряння розрахунків за період лютий-червень 2022 року складені та підписані у 2024 році та оскільки термін дії договору закінчився, а в бюджетних програмах не передбачена виплата по заборгованостям 2022 року, Управління не має можливості здійснити оплату заборгованості, відповідно до пункту 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України «взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України» є порушенням бюджетного законодавства. З метою вирішення питання стосовно оплати послуг виконавця по договору від 11.02.2022 №199 до Міністерства соціальної політики України направлено листи від 09.12.2024 №28-01-01-2-3050/0/24/28-01, від 18.02.2025 №28-01-01-2-668/0/25/28-01, від 07.08.2025 №28-01-01-2-2430/0/25/28-01 з клопотанням винайти можливість провести розрахунки з Акціонерним товариством «Укрпошта» та виділити області у 2025 році додатковий фінансовий ресурс для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік. Крім того, відповідач просив суд при ухваленні рішення врахувати те, що видатки Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м. Херсона ради фінансуються з Державного Бюджету України, тому до вирішення питання про виділення додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік, сплатити боргові зобов`язання за договором від 11.02.2022 №199 з об`єктивних причин не має можливості. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відповідно до частин першої, другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України відстрочити виплату заборгованості Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради за договором від 11.02.2022 №199 на один рік до виділення у наступному бюджетному році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік.
Позиція суду апеляційної інстанції
Як зазначалося, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлення факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що зумовлює задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості, при цьому Господарський суд Одеської області, розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення на один рік, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки відповідачем не доведено суду письмовими доказами наявності у відповідача можливості виконання рішення за умови відстрочення його виконання на строк, зазначений відповідачем.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи із вказаної норми процесуального закону, Південно-західний апеляційний господарський суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги стосовно висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі 916/3070/25 строком на один рік до виділення у наступному бюджетному році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною першою статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частин першої, третьої статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно з частиною другою статті 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1)ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2)стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 331 Господарського процесуального кодексу України ).
Як вбачається з вищезазначеної норми Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.
Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.99).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.
Водночас суд наголошує, що положеннями частини п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.
В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що підставою, що унеможливлює виконання рішення суду, є відсутність видатків для виділення додаткового фінансового ресурсу для оплати заборгованості за 2022 рік. Крім цього, відповідач звертає увагу, що Управління не ухилялося від виконання своїх фінансових зобов`язань та що борг виник не з його вини, а у зв`язку з тим, що позивачем не було вчасно надано зведені звіти, з огляду на що не вбачалося можливим скласти акти звіряння розрахунків. Також відповідач зазначає, що ним вживалися заходи з метою врегулювання питання з оплати заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем направлявся Акціонерному товариству «Укрпошта» лист від 08.08.2025 №1305/5, в якому відповідач зазначив, що акти звіряння розрахунків за період лютий-червень 2022 року складені та підписанні у 2024 році та оскільки термін дії договору закінчився, а в бюджетних програмах не передбачена виплата по заборгованостям 2022 року, Управління не має можливості здійснити оплату заборгованості відповідно до пункту 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України. З метою вирішення питання стосовно оплати послуг виконавця відповідно до договору від 10.02.2022 №192 відповідачем до Міністерства соціальної політики України направлено листи від 09.12.2024 №28-01-01-2-3050/0/24/28-01, від 18.02.2025 №28-01-01-2-668/0/25/28-01, від 07.08.2025 №28-01-01-2-2430/0/25/28-01 з клопотанням винайти можливість проведення розрахунку з Акціонерним товариством «Укрпошта» та виділення області у 2025 році додаткового фінансового ресурсу для оплати послуг з доставки та виплати державних допомог, пільг та субсидій (поштовий збір) за 2022 рік. З огляду на викладене відповідач просив надати відтермінування оплати заборгованості до вирішення Міністерством соціальної політики, сім`ї та єдності України питання бюджетного фінансування та виділення коштів та погашення даної заборгованості 2022 року.
Додатково відповідачем надано до суду лист №28-01-01-2-3050/0/24/28-01 від 09.12.2024, адресований Міністерству соціальної політики України, відповідно до якого Управління просило надати роз`яснення стосовно механізму проведення розрахунків з Акціонерним товариством «Укрпошта» та передбачення додаткового фінансового ресурсу для оплати поштового збору. В подальшому відповідач повторно звертався до Міністерства соціальної політики України з листом №28-01-01-2-2430/2/25/28-01 від 07.08.2025 з аналогічним змістом.
Також відповідачем долучено до матеріалів справи кошториси на 2022 рік, що підтверджують наявність бюджетних асигнувань за видатками по КЕКВ 2240 «оплата послуг (крім комунальних) на виплату за послуги Укрпошти».
Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладняється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Враховуючи зазначене вище, оцінивши обґрунтування заявника, колегія суддів дійшла висновку, що наведені заявником доводи не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим своєчасного його виконання у розумінні частини другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що частиною другою статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Беручи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що факт відсутності бюджетного фінансування у будь-якому випадку не може бути підставою для звільнення відповідача від виконання своїх зобов`язань щодо оплати поштового збору, оскільки відсутність відповідних асигнувань не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та «Бакалов проти України» та не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України» зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості і становить майно цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.
Отже, доводи заявника про відсутність видатків та бюджетних асигнувань не є безумовними винятковими підставами для відстрочення виконання рішення суду.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника, що останнім не надано доказів того, що протягом одного року з моменту постановлення рішення у цій справі відповідачу будуть виділені з державного бюджету видатки задля погашення заборгованості в тому обсязі, який буде достатнім для виконання рішення суду.
Також колегія суддів звертає увагу заявника, що наведені ним доводи щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання внаслідок несвоєчасного надання позивачем зведених звітів, з огляду на що не вбачалося можливим скласти акти звіряння розрахунків, у зв`язку з чим після закінчення 2022 бюджетного року залишок не використаних коштів перерахований до державного бюджету, не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.
Водночас заявником у розумінні наведених вище приписів законодавства не обґрунтовано, в чому полягає виключність обставин, якими він обґрунтовує свою вимогу щодо відстрочення виконання рішення.
З огляду на вище наведені обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи баланс інтересів сторін, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, але водночас відповідачем не подано суду жодних належних доказів на підтвердження викладених у його заяві обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області в даній справі та вважає правомірною відмову у задоволенні відповідної заяви відповідача.
Висновки суду апеляційної інстанції
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 в частині відмови у відстроченні виконання судового рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281, 282, 284 ГПК України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі 916/3070/25 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 19.02.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран