Справа № 199/17487/25
(1-кп/199/474/26) 

В И Р О К
іменем України
03 березня 2026 року     м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючий – суддя     ОСОБА_1 
судді          ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
За участі секретаря судового засідання     ОСОБА_4 
прокурора     ОСОБА_5 
представника потерпілого       ОСОБА_6 
обвинуваченого     ОСОБА_7 
захисника         ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 42025110000000206, за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ярмолинці, Гайсинського району, Вінницької області, громадянина України, з повною середньою освітою, холостого, офіційно не працевлаштованого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, утримує двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії якого продовжено указами Президента України: № 133/2022 від 14.03.2022 (затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022); № 259/2022 від 18.04.2022 (затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 ), № 341/2022 від 17.05.2022 (затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022), № 573/2022 від 12.08.2022 (затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022), № 757/2022від 07.11.2022 (затвердженим Законом України № 2738-ІХвід 16.11.2022), № 58/2023 від 06.02.2023 (затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), № 254/2023від 01.05.2023 (затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023), № 451/2023 від 26.07.2023 (затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023), № 734/2023від 06.11.2023 (затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023), № 49/2024 від 05.02.2024 (затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024), № 271/2024 від 06.05.2024 (затверджений Законом України № 3840-ІХ від 20.06.2024), №469/2024 від 23.07.2024 (затверджений Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024), №740/2024 від 28.10.2024 (затверджений Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024), №26/2025 від 14.01.2025 (затверджений Законом України № 4220-ІХ від 15.01.2025), №235/2025 від 15.04.2025 (затверджений Законом України № 4356-ІХ від 16.04.2025), №478/2025 від 14.07.2025 (затверджений Законом України № 4524- IX від 15.07.2025), тобто з 24.02.2022 до дня складення обвинувального акту в Україні безперервно діяв воєнний стан.
У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не раніше 30.04.2025 року та не пізніше 03.07.2025 року, перебуваючи за адресою: м. Дніпро по вул. Незламна, буд. 291, у ОСОБА_7 на ґрунті таких, що раптово виникли, неприязних відносин з ОСОБА_10 щодо ремонту автомобілів, виник умисел на вимагання в умовах воєнного стану у ОСОБА_10 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості і ОСОБА_11 висунув усну вимогу потерпілому ОСОБА_10 щодо незаконної передачі йому грошових коштів у сумі 10 000 (десяти тисяч) доларів США з погрозою застосування фізичного насильства щодо потерпілого та начебто створення проблем щодо зайняття подальшим ремонтом автомобілів у м. Дніпро.
Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, під час особистої зустрічі з потерпілим ОСОБА_10 17.07.2025, яка відбувалася за адресою: м. Дніпро по вул. Незламна, буд. 291, та неодноразових телефонних дзвінків, які зокрема відбулися 17.07.2025, 02.08.2025,04.08.2025, під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, продовжив висувати потерпілому ОСОБА_10 вимогу про незаконну передачу грошових коштів у сумі 10 000 (десяти тисяч) доларів США, хоча будь-яких зобов`язань у ОСОБА_10 перед ОСОБА_12 не існувало, проте останній сприймав як реальну погрозу застосування насильства у разі невиконання вимог.
В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, під час особистої зустрічі з потерпілим ОСОБА_10 16.08.2025, яка відбувалася за адресою: м. Дніпро по вул. Незламна, буд. 291, продовжуючи вчинення злочину, висунув останньому вимогу щодо безкоштовного ремонту його автомобілів, після чого ОСОБА_7 повідомить останньому суму грошових коштів, які потерпілий повинен йому віддати за неіснуючий борг, враховуючи виконаний ремонт автомобіля, при цьому з метою створення сприймання реальності загрози насильства у потерпілого у разі невиконання вимог, наніс декілька ударів долонею руки в обличчя ОСОБА_10 та погрожував потерпілому подальшим застосування насильства.
ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав повністю, та показав, що все викладене в обвинувальному акті повністю відповідає дійсності. Потерпілого ОСОБА_10 знав біля 8 років і раніше у між ними були гарні відносини, однак пізніше вони на грунті особистих суперечок зіпсувалися і він у вказаний в обвинувальному акті час почав висувати ОСОБА_10 вимоги повернути неіснуючий борг в розмірі 10000 доларів США. Усе це тривало протягом певного проміжку часу під час зустрічей та дзвінків у дати, зазначені в обвинувальному акті. Свої вимоги він поєднував і погрозами фізичної розправи над потерпілим. Вважає, що той сприймав його погрози реально. Розуміє, що таким чином вчинив злочин. У вчиненому розкаюється. Готовий понести покарання та має намір після набрання вироком законної сили підписати контракт на службу в ЗСУ. 
Оскільки ОСОБА_7 добровільно та усвідомлено (сумнівів щодо чого під час його опитування встановлено не було) повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним злочину, правильно розуміє зміст цих обставин, судом, за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Встановлені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинення в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Визначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, умисним, закінченим корисливим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого. 
Останній не має незнятих та не погашених судимостей, має постійне місце проживання, утримує двох неповнолітніх дітей,на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. 
На обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, сторони обвинувачення не посилаються і такі обставини судом у межах висунутого обвинувачення не встановлені.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України з призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи. 
Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинуваченого, з урахуванням виду та розміру призначеного йому покарання, дають підстави вважати можливим ухилення від суду.
Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку день за день, у зв`язку з чим строк відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з 25 вересня 2025 року (дня затримання в порядку ст. 615 КПК України).
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Питання подальшої долі інших речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», а строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 25 вересня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в загальному розмірі 24942 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок.
Речові докази - карти пам`яті з записами НСРД, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою – з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням. 

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

03.03.2026