Справа №295/3404/26
Категорія 38
2/295/2844/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
при секретарі Білінській Л.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

встановив:
 
Позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 13.03.2019 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав шляхом проставлення підпису з використанням електронного пристрою (планшету) заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг з наступними умовами: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 20 років (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (п.1.3 Договору). В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8%. Погоджено проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 07/23, тип -Універсальна.
У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами порядку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 18.02.2026 року виникла заборгованість в сумі 36 510,96 грн., яка складається з: 27 504,04 грн. - заборгованість за тілом кредита, 9006,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на відповідні обставини, позивач просить стягнути відповідну суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. 

Ухвалою суду від 16.03.2026 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 28.09.2019 року на підставі подано відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг між позивачем та відповідачем укладено договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рівні 50 000,00 грн. на строк 20 років та з умовою сплати відсотків за ставкою 43,2 % річних за користування кредитними коштами.
Сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта або шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа.
Розмір мінімального обов`язкового платежу становить 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, а у разі прострочки, починаючи з 31-го дня – 10 % заборгованості, у разі прострочення з 181-го дня – 100 %. 

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. 
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
Положеннями ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно з Положенням про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 13.12.2019 № 151 (чинного на час укладення договору) електронний сенсорний пристрій – це електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис; кваліфікована електронна позначка часу - електронна позначка часу, отримана від кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.
Згідно з п.17 Положення інформаційна система, яку банк використовує для створення, зберігання електронних документів із цифровими власноручними підписами клієнтів банку, повинна забезпечувати фіксування дій клієнтів та працівників банку, пов`язаних з підписанням документів цифровим власноручним підписом, у захищеному від модифікації та знищення електронному журналі подій.
Стороною відповідача не заявлено клопотань про витребування будь-яких доказів, відзив із запереченнями щодо викладених у позові обставин на адресу суду не надходили.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язання з повернення суми кредиту, сплати відсотків станом на 18.02.2026 року виникла заборгованість в сумі 36 510,96 грн., яка складається з: 27 504,04 грн. - заборгованість за тілом кредита, 9006,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за договором, що оцінюється судом як належний і достатній у взаємному значенні доказ.
З огляду на встановлені судом обставини, наведене нормативне врегулювання, суд приходить до висновку, що пред`явлені вимоги позивача про стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків відповідають передбаченим способам поновлення порушених прав кредитора внаслідок прострочення позичальником строку виконання взятих на себе зобов`язань, а тому підлягають до задоволення.
У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати. 
Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 1058, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 18.02.2026 року, в сумі 36 510,96 грн., з них: 27 504,04 грн. - заборгованість за тілом кредита, 9006,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов