ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/895/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу  
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
про	визнання протиправними, скасування акту та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 	
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), що стався 02 серпня 2025 року з сержантом ОСОБА_2 , який затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 11.08.2025;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.08.2025 № 336 «Про результати службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 »;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування факту смерті сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення, 2 стрілецького взводу 14 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , яка настала 02.08.2025, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, для встановлення причин та обставин смерті, а також її зв`язку з виконавцям обов`язків військової служби, та за результатами розслідування скласти відповідні акти, передбачені зазначеною Інструкцією.
На обґрунтування позовних вимог вказує, що його син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу по мобілізації з 11.01.2023. В ході виконання бойових завдань неодноразово отримував контузії та бойові поранення різного ступеня тяжкості. Пройшовши лікування після отриманого поранення 10.10.2024, ОСОБА_2 не залишився в тилу та повернувся до військової служби в бойовий підрозділ. Однак, 02.03.2025 при виконанні бойового завдання отримав вибухову травму, яка за висновком ВЛК віднесена до тяжких травм, поранення ТАК пов`язане із захистом Батьківщини. Після цього поранення, син переніс багато операцій під загальним наркозом та за довідками військово-лікарської комісії від 02.05.2025, від 28.05.2025, від 25.06.2025 потребував відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Після цього, син позивача 22.07.2025 отримав направлення до травматолога з подальшим стаціонарним лікуванням з 23.07.2025 до «Інституту травматології та ортопедії», за результатами обстеження в якому рекомендоване стаціонарне реабілітаційне лікування. Так, 24.07.2025 ОСОБА_2 отримав від військової частини НОМЕР_3 направлення стаціонарне реабілітаційне лікування до КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ ім. І.В. Буяльського», де і лікувався стаціонарно з 24.07.2025 по 02.08.2025 (по день смерті). На переконання позивача, всі ці обставини чітко вказують на те, що смерть його сина безпосередньо пов`язана із виконанням обов`язків військової служби та є наслідком отриманого поранення 02.03.2025, після його ОСОБА_2 довелося проходити довготривале лікування, перенесення багатьох операцій та реабілітацію, в ході якої й помер син. Водночас, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із проходженням військової служби, а не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби. Позивач вважає, що результати проведеного службового розслідування не відповідають фактичним обставинам, акт розслідування не містить всієї інформації щодо отриманих поранень, операційних втручань, проходження безперервного лікування та саме знаходження на реабілітації в стаціонарі на момент настання смерті. Таким чином, службове розслідування проведене не повне, з порушення Інструкції. 
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 
Відповідачем – військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позов, в якому останній не погоджується із заявленими позовними вимогами, в їх задоволенні просить відмовити в повному обсязі та вказує на те, що наказом командира відповідача (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.08.2025 року № 367 було призначено спеціальне розслідування, яке проведено згідно вимог наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованого Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за № 1667/37289, яким затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (Інструкція 332). Як встановлено спеціальним розслідуванням за фактом смерті ОСОБА_2 , його смерть сталась у зв`язку із « ОСОБА_3 серцевою смертю» та смерть настала внаслідок захворювання. Такого висновку комісія з проведення спеціального розслідування дійшла на підставі Лікарського свідоцтва про смерть (остаточного) № 159 від 02.08.2025, яке було видане Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи (код ЄДРПОУ 05481062). Крім того, у вказаному свідоцтві зазначено, що смерть настала внаслідок: захворювання – 1. При цьому, судово-медичним експертом, який проводив розтин для встановлення причин смерті, у пункті 9 вказаного свідоцтва зазначено, як причину смерті, саме захворювання, попри те, що у вказаному розділі наявна така причина смерті, як ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій. Отже, з урахуванням того, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 сталась під час проходження ним лікування, з урахуванням того, що раптове погіршення стану його здоров`я сталось коли він перебував вдома, а не у лікувальному закладі (доказів правомірності такого перебування позивачем не надано та комісією під час проведення спеціального розслідування не встановлено), його смерть не пов`язана і не є наслідком його бойових травмувань, що було підтверджено медичним документами, дослідженими комісією із проведення спеціального розслідування, станом на час смерті він не виконував обов`язків військової служби, в розумінні частини четвертої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», комісія дійшла обґрунтованого висновку, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 пов`язана саме із проходженням військової служби, а не із виконанням обов`язків військової служби. Спірне спеціальне розслідування, на думку відповідача, було проведено у суворій відповідності до Інструкції 332, тому визнавати його протиправним немає підстав.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Син позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за мобілізацією, що підтверджується копією повістки та копією військового квитка (а.с. 17-20, 23).
До цього ОСОБА_2 проходив строкову військову службу з 03.06.1998 до 04.11.1999, військову службу за контрактом з 15.03.2016 до 06.03.2017, у тому числі брав безпосередню участь у бойових діях в зоні АТО з 17.04.2016 до 24.10.2016, що підтверджується копією військового квитка, копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 04.05.2017 та копією довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції від 25.02.2017 №3515д (а.с. 17-20, 21, 22).
З огляду на матеріали справи ОСОБА_2 виконував бойові завдання щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в зоні активних бойових дій, зокрема на Херсонському та Донецькому напрямках.
Так, 10.10.2024, близько 17:45 годин, під час безпосередньої участі у бойових діях, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації поблизу н.п. Золота Нива Великоновосілківського району Донецької області, у результаті штурмових дій противника, скиду ворожого дрону та мінометного обстрілу, мій син, сержант ОСОБА_2 , отримав бойове поранення у вигляді: стан після ВТ, дотичні вогнепальні осколкові сліпі поранення правого плеча. Множинні ВОСП обох нижніх кінцівок, гонартроз лівого колінного суглобу, закрита травма грудної клітини (а.с. 25-29).
Згідно із довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.10.2024 №762, виданої військовою частиною НОМЕР_3 , довідкою гарнізонної ВЛК від 25.01.2025 травма (поранення), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 26, 28).
У подальшому, 02.03.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконані бойового (спеціального) завдання відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 26 лютого 2025 року №102/583/дск у визначеному районі виконання, внаслідок підриву на міні ПФМ-1 в районі населеного пункту Миколаївка Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир 2 стрілецького відділення, 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , отримав вибухову травму: вогнепальний перелом IV-V плюснових кісток та кубоподібної кістки з обширним дефектом м`яких тканин лівої стопи. Силами медичної евакуації був евакуйований до найближчого стабілізаційного пункту «Острів» медичної роти військової частини НОМЕР_5 (а.с. 30).
03.03.2025 ОСОБА_2 доставлений до КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3», де перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні до 06.03.2025 з діагнозом: ВОНП лівої стопи з вогнепальним уламковим переломом основної фаланги І-ІІ пальців лівої стопи; основною, середньою, нігтьовою фаланг III пальця; основною та нігтьовою фаланг 4 пальця, плеснових кісток, II, III та IV пальців лівої стопи. Травматична ампутація V пальця на рівні плеснової кістки. Закритий перелом п`яткової кістки, обох кісток лівого г/стопного суглобу (а.с. 34).
З 07.03.2025 до 02.05.2025 ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради (а.с. 35-36). За цей час проведені наступні хірургічні операції: 
11.03.2025 - AS7 07 Некректомія під загальним наркозом;
18.03.2025 - AS7 07 Некректомія під загальним наркозом;
21.03.2025 - AS7 07 Некректомія під загальним наркозом;
26.03.2025 - CDN7 17 Металоостеосинтез спицями кіток стопи;
02.04.2025 - AS7 07 Некректомія під загальним наркозом;
09.04.2025 - CS7 03 Місцева пластика шкіри.
Згідно з довідкою ВЛК №2025-0502-1054-1140-7 від 02.05.2025 ОСОБА_2 встановлено діаноз: ВТ (02.03.2025) лівої стопи з вогнепальним уламковим переломом п`яткової кістки, 1-4 плесневих кісток, основних фаланг 1,2,4 пальців, нігтьових фаланг 2-4 пальців лівої стопи, травматична ампутація 5 пальця на рівні основи 5 плеснової кістки. Стан після закритої репозиції, МОЄ лівої п`яткової кістки спицями (26.03.2025, вільної шкірної пластики дефекта шкіри лівої стопи (09.04.2025). Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. Потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (а.с. 37).
Довідкою ВЛК №2025-0528-1009-3596-0 від 28.05.2025, підтверджено встановлений ОСОБА_2 попередній діагноз та встановлено, що він потребує відпустки для лікування після поранення ще на 30 календарних (а.с. 38).
Довідкою ВЛК від 25.06.2025 за №2025-0625-1116-4313-0 підтверджено встановлений ОСОБА_2 попередній діагноз та встановлено, що він потребує відпустки для лікування після поранення ще на 30 календарних (а.с. 39).
Після цього, син позивача 22.07.2025 отримав направлення до травматолога з подальшим стаціонарним лікуванням з 23.07.2025 до «Інституту травматології та ортопедії», за результатами обстеження в якому рекомендоване стаціонарне реабілітаційне лікування (а.с. 40-44). 
Так, 24.07.2025 ОСОБА_2 отримав від військової частини НОМЕР_3 направлення стаціонарне реабілітаційне лікування до КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ ім. І.В. Буяльського», де і лікувався стаціонарно з 24.07.2025 по 02.08.2025 (по день смерті) (а.с. 45-48).
За фактом смерті ОСОБА_2 відповідачем призначено спеціальне розслідування, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованого Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за № 1667/37289, яким затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (Інструкція 332). 
Згідно з актом проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2025 №336, встановлено, що смерть сталась у зв`язку із « ОСОБА_3 серцевою смертю» та смерть настала внаслідок захворювання. Такого висновку комісія з проведення спеціального розслідування дійшла на підставі Лікарського свідоцтва про смерть (остаточного) № 159 від 02.08.2025, яке було видане Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи. Отже, смерть, що сталась 02.08.2025 із сержантом ОСОБА_2 , вважається такою, що пов`язана із проходженням військової служби (а.с. 10-12).
Позивач не погоджується із Актом службового розслідування та наказом про його затвердження, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за № 1667/37289 (далі – Інструкція №332).
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Так, частина 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Пунктами 8-9 розділу ІІ Інструкції №332 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:
обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;
з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;
скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.
Обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, відповідно до пункту 10 розділу ІІ Інструкції №332, є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Водночас, пункт 11 розділу ІІ Інструкції №332 передбачає обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:
перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;
перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;
використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;
навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;
навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;
самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;
природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.
Командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини (пункт 17 розділу ІІ Інструкції №332).
Пункт 18 розділу ІІ Інструкції №332 передбачає, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).
Відповідно до пунктів 1-7 Розділу ІІІ Інструкції №332 (Спеціальне розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців) встановлено, що спеціальному розслідуванню підлягають:
нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком;
нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми;
групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;
випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;
випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Визначення ступеня тяжкості травм здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року N 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2007 року за N 902/14169.
Про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1:
безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю;
до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть;
до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).
Повідомлення за формою НВ-1 надсилається також, коли смерть потерпілого військовослужбовця настала внаслідок раніше отриманої травми. Спеціальне розслідування такого випадку здійснюється згідно з цією Інструкцією з використанням матеріалів раніше проведеного розслідування.
Командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, зобов`язаний призначити своїм наказом комісію для проведення спеціального розслідування.
До складу комісії зі спеціального розслідування включаються:
один із заступників командира (голова комісії) органу військового управління вищого рівня;
начальники відповідних служб органу військового управління вищого рівня або їх заступники;
начальники відповідних служб військової частини, у якій стався нещасний випадок;
командир підрозділу (крім безпосереднього командира), де стався нещасний випадок;
представник відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), за узгодженням з начальником цього органу;
представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України за узгодженням з її керівником.
Спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло від двох до чотирьох військовослужбовців включно або травмовано від чотирьох до дев`яти військовослужбовців включно, проводиться комісією, яка залежно від підпорядкованості військової частини, у якій стався нещасний випадок, призначається наказами: Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачів видів, родів військ (сил) Збройних Сил України.
Спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло п`ять і більше військовослужбовців або травмовано десять і більше військовослужбовців, проводиться комісією, яка залежно від підпорядкованості військової частини, у якій стався нещасний випадок, призначається наказом Міністерства оборони України або Головнокомандувача Збройних Сил України.
Спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.
Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: "Складено відповідно до акта спеціального розслідування".
На вимогу комісії зі спеціального розслідування командир (начальник) військової частини, де стався нещасний випадок, зобов`язаний:
зробити за потреби фотознімки місця нещасного випадку, пошкодженого об`єкта, устаткування, інструмента, а також надати комісії технічну документацію та інші необхідні матеріали;
створити належні умови для роботи комісії (забезпечення транспортом, засобами зв`язку, службовими приміщеннями, оргтехнікою);
провести у разі настання нещасного випадку внаслідок гострого професійного захворювання (отруєння) військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби медичне обстеження всього особового складу підрозділу військової частини, у якому сталося захворювання (отруєння);
організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування нещасного випадку;
забезпечити проведення необхідних досліджень, випробувань, експертиз та технічних розрахунків.
Члени комісії зі спеціального розслідування мають право одержувати письмові та усні пояснення (опитування) військовослужбовців і працівників військової частини та свідків події.
Члени комісії зі спеціального розслідування за можливості повинні зустрітися з потерпілими військовослужбовцями або членами їх сімей, розглянути на місці соціальні питання або внести пропозиції щодо їх вирішення відповідним органам, а також надати роз`яснення військовослужбовцям або членам їх сімей стосовно їх прав і належних компенсацій відповідно до законодавства України.
До матеріалів спеціального розслідування включаються:
1) копія наказу про утворення комісії зі спеціального розслідування;
2) акт розслідування за формою НВ-2, до якого додаються:
протокол огляду місця події (додаток 10);
ескіз місця події, що сталася (додаток 11), необхідні плани, схеми, фотознімки;
висновок експертизи (технічної, медичної тощо), якщо за рішенням комісії зі спеціального розслідування вона проводилася;
протоколи опитування (додаток 12) та пояснювальні записки (додаток 13) свідків та інших осіб, причетних до події;
копії документів про проходження потерпілими військовослужбовцями навчання, інструктажу і перевірки знань щодо заходів безпеки під час виконання обов`язків військової служби та копії документів про проходження військової служби;
медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого військовослужбовця, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
копії актів перевірок (довідок за результатами перевірок) та приписів, що стосуються нещасного випадку, виданих командиру військової частини представниками вищого командування або представниками відповідних військових органів нагляду чи контролю (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо) до настання нещасного випадку і під час його розслідування;
3) акти розслідування за формою НВ-3 на кожного потерпілого окремо.
Командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2:
протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції;
протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.
З огляду на акт проведення службового розслідування (а.с. 10-11) в пункті 1 розділу 1 цього Акту значиться інформація про обставини смерті, відповідно до якої 02.08.2025 перебуваючи на стаціонарному лікуванні у КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ» ОСОБА_2 відчув раптове погіршення самопочуття, був переведений до реанімаційного відділення, були проведені реанімаційні заходи, але лікар діагностував біологічну смерть військовослужбовця.
Крім того, довідка №139 від 17.12.2025, видана КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ» свідчить про те, що в період з 24.07.2025 по 02.08.2025 ОСОБА_2 лікувався стаціонарно (а.с. 47).
Отже, суд критично ставиться до пояснень відповідача у відзиві на позов про те, що ОСОБА_2 перебував вдома під час погіршення стану самопочуття, що стало однією з причин для висновку при проведенні службового розслідування щодо непов`язаності смерті військовослужбовця із виконанням обов`язків військової служби, оскільки така інформація не жодним чином не відображена в Акті службового (спеціального) розслідування. 
Суд також звертає увагу на те, що в Акті міститься інформація про причини настання нещасного випадку, зокрема, надмірний психоемоційні та фізичні перенавантаження під час виконання бойових (спеціальних) завдань в районах ведення бойових дій. 
Водночас, з огляду на Акт розслідування, останній ні містить жодної інформації про отримане поранення ОСОБА_2 та постійне перебування військовослужбовця на лікуванні, проведені оперативні втручання за цей період, перебування на стаціонарному реабілітаційному лікуванні саме після отриманого поранення та його смерть в цей же час. 
Суд звертає увагу на те, що лікування ОСОБА_2 було безперервним та підтверджується належними та допустимими доказами, оперативні втручання військовослужбовець переніс також на стадії лікування після поранення, з чого вбачається взаємозв`язок із отриманим пораненням і послідуючим настанням смерті. 
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи містять довідки військово-лікарської комісії від 02.05.2025, від 28.05.2025, від 25.06.2025, в яких вказано, що поранення ОСОБА_2 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. 
Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що акт проведеного службового розслідування не містить повної та достовірної інформації про обставини травми (що поранення відбулося при виконанні бойового завдання й підтверджене належними доказами), її наслідки, проведені лікування, реабілітаційні заходи та смерть саме під час проходження реабілітації на стаціонарному лікуванні. Під час проведеного службового розслідування відповідачем взято до уваги лише лікарське свідоцтво про смерть, водночас жодної іншої медичної документації не витребувано та не долучено до матеріалів цього розслідування. Отже, відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, що призвело до неповного встановлення всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, своєю чергою, в даному випадку, і було належним чином зроблено представниками відповідачів при розгляді даної справи.
Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 19.01.2026 (а.с. 57).
Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати у розмірі 1331,20 грн належить стягнути на користь позивача.
Керуючись статтями 5, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання акту, наказу протиправними, їх скасування та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), що стався 02 серпня 2025 року з сержантом ОСОБА_2 , який затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 11.08.2025.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.08.2025 № 336 «Про результати службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 »;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування факту смерті сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького відділення, 2 стрілецького взводу 14 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , яка настала 02.08.2025, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 . 
Дата складення повного рішення суду - 30.03.2026. 
Суддя Ю. О. Скалозуб