Справа № 465/385/23 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В., 
Провадження № 22-ц/811/3861/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання - Федчун Н. С.,
з участю - представника ОСОБА_1 - адвоката Бутенка О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року та додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року, у справі за позовом адвокатського об`єднання «Автопоміч» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
у січні 2023 року адвокатське об`єднання «Автопоміч» (далі АО «Автопоміч») звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 29 липня 2020 року між сторонами було укладено договір про співпрацю № 11-20 (далі – договір). Відповідно до пункту 1.1. договору сторони узгодили, що предметом договору є взаємовигідна співпраця на комерційній основі між об`єднанням та адвокатом, яка полягає у тому, що об`єднання зобов`язується власними силами та засобами або шляхом залучення третіх осіб (фізичних та/або юридичних) надати або організувати за власні кошти, крім випадків, передбачених цим договором, надання навчальних послуг адвокату у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, а адвокат зобов`язується надавати адвокатські послуги, в тому числі шляхом представлення інтересів, на платній та/або безоплатній основі Клієнтам об`єднання за дорученням об`єднання, клієнтам партнерів об`єднання за дорученням партнерів об`єднання та фізичним і юридичним особам, які не являються клієнтами та/або партнерами об`єднання. Відповідно до підпункту 4.2.1. договору об`єднання зобов`язується надати адвокату навчальні послуги, передбачені цим договором або організувати та забезпечити отримання адвокатом таких послуг від третіх осіб. Отже, згідно договору позивач зобов`язується надати відповідачу навчальні послуги. Після підписання договору позивачем було надано відповідачу навчальні послуги в повному обсязі. Пунктом 2.2. договору сторони узгодили, що факт отримання навчальних послуг підтверджується цим договором, додатками до нього, актами виконаних робіт та/або іншими документами, що зазначаються в додатках до цього договору або випливають із специфіки надання послуг. На підтвердження факту надання послуг в повному обсязі та за обумовленою сторонами вартістю було складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14 серпня 2020 року, відповідно до якого об`єднання надало, а адвокат отримав наступні послуги: навчальні послуги адвокатам у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання відповідно до договору про співпрацю № 11-20 від 29 липня 2020 року. Претензій до якості чи обсягу наданих послуг або їх вартості в сторін не було. Також на підтвердження факту надання таких навчальних послуг 14 серпня 2020 року відповідачем було складено розписку наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , підписанням цієї розписки підтверджую, що навчальні послуги відповідно до договору про співпрацю № 11-20 від 29 липня 2020 року укладеним між мною та АО «Автопоміч» (далі - договір) надані в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО «Автопоміч» виконало свої зобов`язання згідно договору повністю і претензії з моєї сторони відсутні». За умовами договору витрати на надання навчальних послуг несе об`єднання, крім випадків порушення адвокатом умов договору. В такому випадку адвокат зобов`язаний відшкодувати об`єднанню повну вартість таких послуг. Відповідно до підпункту 4.4.9 договору адвокат зобов`язаний у випадку, передбаченому пунктом 5.4. договору, відшкодувати об`єднанню повну вартість надання навчальних послуг, передбачених пунктом 1.1. договору, адвокату безпосередньо об`єднанням чи організації об`єднанням надання таких послуг адвокату третіми особами. Відповідно до пункту 5.4. договору, у випадку порушення адвокатом умов цього договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених пунктом 1.1. договору, адвокату безпосередньо об`єднанням чи організації об`єднанням надання таких послуг адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього договору. В подальшому позивачем було з`ясовано, що відповідач надає правову допомогу у справах, що пов`язані з дорожньо-транспортними пригодами та їх наслідками, самостійно та без повідомлення позивача, тобто порушує підпункт 4.4.3 договору. У відповідь на адвокатський запит представника позивача надійшов лист за підписом голови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, згідно якого стало відомо, що ОСОБА_1 : представляв інтереси потерпілого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження № 199/6207/21 за ч. 2 ст. 286 КК України, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги № 1/05/07/21 від 05 липня 2021 року; представляв інтереси потерпілої ОСОБА_4 під час розгляду в суді кримінального провадження № 199/9717/21 за ч. 2 ст. 286 КК України, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги № 1/24-09 від 24 вересня 2021 року; представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10 квітня 2021 року. Клієнти, яким відповідач надавав послуги не були клієнтами або партнерами об`єднання, визначеними в пункті 5.5. договору, що підтверджується додатком № 1 до договору про співпрацю № 11-20 від 29 липня 2020 року. Керуючись підпунктом 4.4.3. договору, відповідач повинен був повідомити позивача про факт укладення договору та початок надання послуг за ним протягом 3-х днів. Враховуючи, що факт надання правової допомоги третім особам підтверджено, а жодного повідомлення про це не було, - встановлено порушення відповідачем умов договору, що призводить до застосування підпункту 4.4.9 та пункту 5.4 договору. Відповідно до пункту 3.9 договору вартість навчальних послуг становить 50 000 грн. Така ж вартість закріплена також і в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 14 серпня 2020 року. Отже, з відповідача та користь позивача підлягає стягненню 50 000 грн в якості відшкодування вартості навчальних послуг.
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до АО «Автопоміч» про визнання договору про співпрацю № 11-20 від 29 липня 2020 року недійсним.
Зустрічний позовом мотивований тим, що договір не може вважатись укладеним, якщо сторони не погодили між собою всі істотні умови, які є обов`язковими для договорів даного типу. Щодо питання навчання, то відомості про предмет, суть навчання, особу чи установу, якою надаються навчальні послуги, тощо повинні бути передбачені як істотні умови щодо проведення навчання. Враховуючи те, що вказаний договір не передбачає а ні розміру заробітної плати, а ні умов щодо проведення навчальної діяльності, якої, за твердженнями позивача, не проводилось взагалі, даний договір є неукладеним. Також умови договору щодо комісійних виплат не містять інформації, які правочини за рахунок комітента комісіонер має вчинити від власного імені, щоб комісіонер мав право на комісійну винагороду, адже в чинних нормативно-правих актах правовий режим набуття комісійної винагороди, порядку сплати такої передбачений виключно в договірних правовідносинах на підставі укладеного договору комісії (статті 1011 та статті 1013 ЦК України). При цьому, договір комісії мав би передбачати підстави та предмет представництва комісіонером комітента у правовідносинах з третіми особами щодо укладення правочинів. Передбачення в умовах договору інформації про обов`язок адвоката надавати об`єднанню інформацію про кожну справу (підпункт 4.1.2. пункту 4.1. розділу 4 договору), на переконання ОСОБА_1 прямо суперечить вимогам статті 131-2 Конституції України та статтям 4, 15, 21, 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Як стверджується в зустрічному позові, вимоги договору щодо необхідності сплати на користь об`єднання 5 000 грн 00 коп. за кожну справу у адвоката є умовою, що спрямована на неправомірне обмеження конкуренції в сфері надання правової допомоги адвокатом, порушує право на працю та підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , який має правовий статус адвоката. Вказані умови в договорі були обґрунтовані роботодавцем лише як умови, що обмежують можливість адвоката, працівника об`єднання, «красти» клієнтів в об`єднання. Поведінка відповідача при укладенні договору передбачала запевнення, що позивач буде працювати, виконувати свої трудові обов`язки згідно вимог чинного законодавства з додержанням гарантій адвокатської діяльності. Як виявилось у подальшому, умови договору, які були начебто спрямовані на захист об`єднання від діяльності працівників, що суперечить меті об`єднання, а саме роботі з клієнтами, що направлені об`єднанням до адвоката, без врахування інтересів об`єднання, є, по суті, умовами, які фактично призвели до обмеження позивача за зустрічним позовом у можливості працювати та виконувати власні обов`язки адвоката з клієнтами, які не направлялись від вказаного об`єднання. На переконання ОСОБА_1 договір про співпрацю №11-20 має бути визнаний судом недійсним, адже такий договір суперечить загальним моральним засадам і вимогами ЦК України, а саме обмежує конкуренцію в сфері надання правової допомоги; зобов`язує позивача до виплати за навчання, яке не здійснювалось; безпідставно зобов`язує позивача надавати відповідачу інформацію, яка є адвокатською таємницею. Вказане порушує як права відповідача за первісним позовом і гарантії адвокатської діяльності, так і права третіх осіб, інформація про яких може бути надана; створює для відповідача права для стягнення сум з позивача (комісійної винагороди), яка стосується договірних правовідносин комісії, які взагалі не врегульовані умовами оспорюваного договору. У зв`язку з тим, що при укладенні вказаного договору волевиявлення позивача було спрямоване на укладення трудових правовідносин і супутніх правовідносин, у яких позивач матиме змогу одержувати від відповідача справи та сплачуватиме за кожну окрему справу 5 000 грн 00 коп., позивач вважав, що сенсу займатися окремою підприємницькою діяльністю, окрім як на підставі вказаного договору про співпрацю, взагалі не буде, адже позивач буде забезпечений роботою з боку відповідача. Відповідач взяв на себе право проводити навчання, хоча не має ліцензії на надання освітніх послуг та відповідного персоналу, що вказує на недобросовісність відповідача і недобрі наміри щодо виконання договору. Відповідач, перебуваючи в правовому статусі адвокатського об`єднання, зобов`язаний забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності, при цьому, вказані умови порушуються умовами самого оспорюваного договору.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року позов АО «Автопоміч» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» 50 000 грн 00 коп. в якості відшкодування вартості навчальних послуг за договором №11-20 від 29 липня 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» 2 481 грн 00 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АО «Автопоміч» про визнання договору недійсним відмовлено.
Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року заяву АО «Автопоміч» про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу витрат на правову допомогу, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.
Судові рішення оскаржив ОСОБА_1 , подавши через систему «Електронний суд» у листопаді 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Бутенком О. О., в якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року та додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції не врахував того, що спірний договір не може вважатися укладеним, оскільки не містить усіх необхідних для такого виду договорів істотних умов, зокрема, щодо проведення навчання (в АО «Самопоміч» відсутня ліцензія на здійснення освітньої діяльності, проведення комісійних виплат, а деякі його положення прямо суперечать діючому законодавству, а також обмежують адвокатську діяльність Чаплинського В. К. Відтак, такий має бути визнаний недійсним. Оскільки скасування підлягає первісне рішення, додаткове рішення, як похідне, також підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу від АО «Самопоміч» не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Бутенка О. О., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 29.07.2020 між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 укладено договір про співпрацю № 11-20.
Відповідно до п.1.1. Договору сторони узгодили, що предметом Договору є взаємовигідна співпраця на комерційній основі між Об`єднанням та Адвокатом, яка полягає у тому, що Об`єднання зобов`язується власними силами та засобами або шляхом залучення третіх осіб (фізичних та/або юридичних) надати або організувати за власні кошти, крім випадків, передбачених цим Договором, надання навчальних послуг Адвокату у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, а Адвокат зобов`язується надавати адвокатські послуги, в тому числі шляхом представлення інтересів, на платній та/або безоплатній основі Клієнтам Об`єднання за дорученням Об`єднання, Клієнтам Партнерів Об`єднання за дорученням Партнерів Об`єднання та фізичним і юридичним особам, які не являються Клієнтами та/або Партнерами Об`єднання.
Пунктом 2.2. Договору сторони узгодили, що факт отримання навчальних послуг підтверджується цим Договором, додатками до нього, актами виконаних робіт та/або іншими документами, що зазначаються в додатках до цього Договору або випливають із специфіки надання послуг.
Відповідно до п. 3.9 Договору витрати на надання навчальних послуг Адвокату чи на організацію надання таких послуг Адвокату третіми особами несе Об`єднання, крім випадків передбачених цим Договором.
За змістом п. 4.2.1. Договору Об`єднання зобов`язується надати Адвокату навчальні послуги, передбачені цим Договором, або організувати та забезпечити отримання Адвокатом таких послуг від третіх осіб. Відповідно до п. 3.9 Договору вартість навчальних послуг становить 50 000 гривень.
Згідно з п. 4.4.9 Договору Адвокат зобов`язаний у випадку, передбаченому п. 5.4. Договору, відшкодувати Об`єднанню повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п. 1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами.
Відповідно до п. 4.4.3 Договору Адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення особами, передбаченими у п.1.4. цього Договору та/або Адвокатом, договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання. Якщо така юридична та/або професійна правнича (правова) допомога надається Адвокатом та/або особами, передбаченими у пункті 1.4, без укладення договору, то Адвокат зобов`язаний письмово про це повідомити Об`єднання протягом трьох днів з моменту початку фактичного вчинення таких дій.
Як вбачається з п. 5.4. Договору, у випадку порушення Адвокатом умов цього Договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь Об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п. 1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього Договору.
Відповідно до п. 5.5. Договору порушення умов договору, відповідно до п. 5.4. цього Договору, підтверджується фактичним наданням Адвокатом або іншими особами передбаченими п. 1.4. Договору юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги фізичним та/або юридичним особам, які не являються Клієнтами та/або Партнерами Об`єднання у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання без повідомлення та без погодження з Об`єднанням та/або без сплати винагороди Об`єднанню.
14.08.2020 між сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг). Відповідно до вказаного акту, сторони підтвердили, що об`єднання надало, а адвокат отримав навчальні послуги у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020.
Навчальні послуги надані адвокату в повному обсязі. Скріпивши акт виконаних робіт підписами, сторони домовилися, що по наданих навчальних послугах претензій одна до одної не мають.
Окрім того, згідно розписки ОСОБА_1 від 14.08.2020 підписанням цієї розписки останній підтверджує, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020, укладеного між ним та АО "Автопоміч», надані йому в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії із сторони ОСОБА_1 відсутні.
Наказом АО «Автопоміч» № 62 від 17.12.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади адвоката за угодою сторін згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України.
Як вбачається із відповіді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 5/1950/22 від 09.09.2022, ОСОБА_1 представляв інтереси потерпілого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження № 199/6207/21 за частиною другою статті 286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/05/07/21 від 05.07.2021); представляв інтереси потерпілої ОСОБА_4 під час розгляду в суді кримінального провадження № 199/9717/21 за частиною другою статті 286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги № 1/24-09 від 24.09.2021); представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ “Страхова компанія “Арсенал страхування” про стягнення недоплаченого страхового відшкодування (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10.04.2021).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).
Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2 383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
В справі, що переглядається встановлено, що укладений між сторонами Договір про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020, а також Додаток № 1 до Договору від 29.07.2020 та акт виконаних робіт від 14.08.2020, власноручно підписані сторонами, що свідчить про узгодження сторонами умов, прав та обов`язків, які передбачені вказаним договором. Відповідач не заперечує, що уклав вказаний договір з позивачем та скріпив його особистим підписом.
Умовами договору передбачено обов`язок АО «Автопоміч» надати ОСОБА_1 навчальні послуги, передбачені цим Договором або організувати та забезпечити отримання ним таких послуг від третіх осіб. Відповідно до п. 3.9 Договору вартість навчальних послуг становить 50 000 гривень.
Встановлено й те, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020, укладеного між ним та АО "Автопоміч», надані ОСОБА_1 в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії із сторони ОСОБА_1 відсутні. Вказане підтверджується розпискою останнього від 14.08.2020.
Поряд із цим, п. 4.4.3 Договору передбачено, що адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення особами, передбаченими у п. 1.4. цього Договору, та/або Адвокатом договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання. Якщо така юридична та/або професійна правнича (правова) допомога надається Адвокатом та/або особами, передбаченими у пункті 1.4, без укладення договору, то Адвокат зобов`язаний письмово про це повідомити Об`єднання протягом трьох днів з моменту початку фактичного вчинення таких дій.
Згідно відповіді Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська № 5/1950/22 від 09.09.2022 ОСОБА_1 представляв інтереси потерпілого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження № 199/6207/21 за частиною другою статті 286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/05/07/21 від 05.07.2021); представляв інтереси потерпілої ОСОБА_4 під час розгляду в суді кримінального провадження №199/9717/21 за частиною другою статті 286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги № 1/24-09 від 24.09.2021); представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ “Страхова компанія “Арсенал страхування” про стягнення недоплаченого страхового відшкодування (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10.04.2021 року).
Вказане відповідачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції не заперечувалося, навпаки визнавалося. Поряд із цим, відповідачем не надано доказів, які свідчать про належне виконання ним своїх обов`язків перед АО "Автопоміч" щодо необхідності повідомлення про самостійне надання адвокатом правової допомоги у справах про ДТП. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення відповідачем ОСОБА_1 умов договору, який укладений між ним та АО «Автопоміч», адже в такому сторони чітко погодили умову про те, що адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання
Водночас умовами Договору встановлено, що у випадку порушення Адвокатом умов цього Договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь Об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п. 1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього Договору.
Зважаючи на викладене, беручи до уваги укладений між сторонами договір від 29.07.2020, досліджені судом акт виконаних робіт та розписку від 14.08.2020, які власноручно підписані сторонами, відсутність наданих стороною відповідача доказів щодо виконання ОСОБА_1 умов договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що справді відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) порушено умови укладеного договору, а відтак, з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» слід стягнути заборгованість за договором в розмірі 50 000, 00 грн.
З наведеного слідує, що вузькоспеціалізоване навчання може надаватися силами і засобами роботодавця, оскільки передбачає отримання працівником тих знань, навичок і вмінь, які потрібні для належного виконання таким працівником своїх трудових обов`язків. При цьому, форма, зміст навчання і спосіб його проведення можуть визначатися самим роботодавцем в залежності від конкретних потреб останнього. Таке внутрішньокорпоративне навчання має на меті забезпечити конкретні напрямки діяльності роботодавця компетентними кадрами. У даному випадку ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив, що йому було надано роботодавцем - АО "Автопоміч" базу даних цього об`єднання "Бітрікс" із зразками та шаблонами документів, з якими він ознайомлювався, працював із відповідними базами даних та за дорученням працівників АО "Автопоміч" створював власні шаблони документів. На переконання суду, наведене підтверджує, що ОСОБА_1 отримував навчальні послуги і такі передували безпосередньому виконанню ним своїх трудових обов`язків за посадою. Більш того, відповідач самостійно зазначив, що зміст договору, акту виконаних робіт і розписки про отримання навчальних послуг ним вивчався, він розумів такий і підписував зазначені документи про отримання навчальних послуг добровільно. У зв`язку з цим та з врахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 є професійним адвокатом, який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4402, виданого згідно рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 02.07.2019 №117, а йому зрозумілі юридичні наслідки правочинів, які вчиняються, і документів, які підписуються. Відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неспроможність пояснень останнього щодо підписання ним документів про навчання без дійсного наміру виникнення зобов`язань.
Щодо вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не повинен суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Як зазначив позивач за зустрічним позовом, Договір про співпрацю №11-20 має бути визнаний судом недійсним, адже такий договір суперечить загальним моральним засадам і вимогами Цивільного кодексу України. Разом із тим, доказів вказаного стороною позивача не надано.
Зокрема, визначені в Договорі умови про надання ОСОБА_1 навчальних послуг суд не може вважати такими, що суперечать моральним засадам суспільства та вимогам ЦК України.
Представник ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції наполягає на тому, що оспорюваний Договір порушує публічний порядок, оскільки, на його переконання, обмежує права адвоката на здійснення адвокатської діяльності. 
Відповідно до частини першої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 у справі № 910/4932/19 сформулював правовий висновок про те, що публічний порядок – це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу – землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.
Адвокатська діяльність є вільною професійною та відповідно до статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" здійснюється у формах, які самостійно обираються адвокатом. Так, згідно із частиною 3 статті 4 вказаного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). У цій справі встановлено, що Чаплинський К. В., як адвокат, добровільно та самостійно уклав Договір про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 із Адвокатським об`єднанням "Автопоміч", визначивши способи та форми такої співпраці. Сторонами було обумовлено, що вони взаємодіють у сфері надання правової допомоги клієнтам у справах про ДТП, події на транспорті та стосовно наслідків, які настають внаслідок ДТП. Положеннями п.п. 4.4.7., 5.4., 5.5. вказаного Договору передбачено обов`язок адвоката інформувати адвокатське об`єднання про кожну справу, в якій адвокат надає правову допомогу у зазначеній категорії справ клієнтам, котрі не являються клієнтами або партнерами АО "Автопоміч". У випадку недотримання цього обов`язку, передбачено відповідні наслідки, які настають для адвоката, в тому числі, по оплаті адвокатському об`єднанню вартості навчання, яке проводилось для адвоката. Такі положення, як вбачається з їх змісту, є договірними і жодним чином не обмежують права адвоката на здійснення професійної діяльності. 
Виходячи з системного аналізу норм законодавства та умов договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що умови Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 не містять жодних положень про заборону ОСОБА_1 займатися будь-якими видами професійної діяльності, надавати правову (правничу) допомогу в конкретно визначених категоріях справ, в тому числі пов`язаних із подіями на транспорті, ДТП та наслідками ДТП, укладати договори про надання правової допомоги з будь-якими клієнтами тощо. У свою чергу, наявність в адвоката обов`язку повідомляти АО "Автопоміч" про справи, в яких надається правова допомога поза межами адвокатського об`єднання, є погодженою формою взаємодії адвоката з адвокатським об`єднанням, закріпленою у договорі про співпрацю. 
Колегія суддів звертає увагу, що такий обов`язок і саме таку форму співпраці адвокат ОСОБА_1 обрав самостійно, виступивши стороною в договорі про співпрацю і підписавши його вланоручно. Відповідно, сторона не може на власний розсуд відмовитися від виконання обов`язків за укладеним договором, адже це суперечитиме принципу pacta sunt servanda (договори повинні виконуватися). У випадку недотримання умов укладеного договору, його сторона, яка порушила зобов`язання, повинна зазнати наслідків, передбачених як санкція за договором. 
Що стосується здійснення діяльності адвокатом Чаплинським К. В., то позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) довів невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повідомлення АО "Автопоміч" про справи, в яких він надає правову допомогу у справах про події на транспорті і ДТП клієнтам поза межами АО "Автопоміч". А тому, підстав для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку відшкодувати АО "Автопоміч" вартість проведеного для нього навчання, як це передбачено у таких випадках п.5.4. Договору, немає. Більш того, така санкція жодним чином не порушує публічного порядку та не суперечить моральним засадам суспільства, а, навпаки, є проявом свободи договору та вільного волевиявлення його сторін щодо вступу у договірні зобов`язання.
Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що у відповідності до договору навчальні послуги йому не надавалися, повністю спростовуються актом виконаних робіт від 14.08.2020 та розпискою від 14.08.2020, які досліджені судом.
Свобода договору полягає передусім у вільному вияві волі сторін на вступ у договірні відносини, а отже і у вільному визначені сторонами умов договору.
На момент укладення договору від 29.07.2020 між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 волевиявлення учасників договору було виражено вільно, без жодного тиску з боку контрагента або інших осіб, і відповідало їх внутрішній волі. Доказів протилежного суду не надано.
Договір підписувався після досягнення сторонами згоди, щодо усіх його істотних умов, документ укладався за взаємною згодою. На момент укладення Договору ОСОБА_1 погодився із всіма пункти Договору, про що свідчить його підпис на кожній сторінці Договору про співпрацю.
Відповідно до положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, діє принцип правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2- 383/2010.
Позивачем за зустрічною позовною заявою не надано жодного доказу на спростування презумпції правомірності правочину, зокрема, позивачем не спростовано, що під час укладення договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови. Твердження ОСОБА_1 та його представника, які наведені в зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі, по своїй суті зводяться лише до незгоди із умовами договору, який ОСОБА_1 добровільно власноручно підписано.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має вищу юридичну освіту та є професійним адвокатом, останній при укладенні договору та проставленні особистого підпису на кожній сторінці такого, а також підписуючи акт виконаних робіт та розписку від 14.09.2020, повинен був розуміти та бути ознайомленим із обов`язками, які покладаються на нього.
Відтак, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати умови оспорюваного договору такими, що не відповідають вимогам закону та наявність підстав для визнання його недійним з мотивів, які наводить позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним)..
Відповідно до положень частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову
Оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання договору недійсним, а відтак правомірно у задоволенні такого відмовив, то і висновок про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 коштів у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 та задоволення первісного позову також є правильним.
Резюмуючи вище встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, і норми права, які підлягають застосуванню, на виконання вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, врахував висновки щодо застосування відповідних норм прав, викладені у наведених постановах Верховного Суду, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» 50 000 грн 00 коп. в якості відшкодування вартості навчальних послуг за договором № 11-20 від 29 липня 2020 року та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АО «Автопоміч» про визнання договору недійсним.
Апелянт просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, як похідне від основного. Інших доводів в апеляційній скарзі не зазначено.
У зв`язку із тим, що колегія суддів дійшла до висновку про залишення рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року без змін, відтак і додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року необхідно залишити без змін.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки наведені в апеляційної скарзі доводи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскаржене рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме того, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення належить залишити без змін, підстави для розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а також щодо судових витрат особи, яка подала апеляційну скаргу, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року та додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий        С.М. Копняк
Судді:         С.М. Бойко
А.В. Ніткевич