Справа № 761/2748/26
Провадження №1-кп/761/3162/2026 

В И Р О К 
іменем України

09 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100100000057 від 20.01.2026, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно віськовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше судимого:
1)22.11.2016 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік;
2)18.07.2017 вироком Кілійського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці;
3)24.04.2018 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) років 4 (чотири) місяці, звільненого 30.04.2021 по відбуттю строку покарання;
4)06.06.2025 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна, звільненого 17.10.2025 по УДО на невідбутий строк 7 (сім) років 2 (два) місяці 22 (двадцять два) дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115; ч. 1 ст. 263 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем солдатом військової частини НОМЕР_2 з 18.10.2025, у порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N?2471-ХII, п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 N?576, п. п. 8.1, 8.2, 8.3, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 N?622, ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без передбаченого законом дозволу, за невстановлених обставин, час та місці, у невідомий спосіб придбав бойовий припас - наступальну осколкову ручну гранату GHO-1, яка являється вибуховим пристроєм та бойовим припасом.
Тоді ж, ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що даний предмет відноситься до бойових припасів вибухових пристроїв, діючи умисно вирішив залишити його собі з метою особистого подальшого використання, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв. 
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_6 у невстановлений час та день, але не пізніше 02 год. 40 хв. 09.01.2026 переніс наступальну осколкову ручну гранату GHO-1 до кімнати № 7, що знаходиться в хостелі за адресою: АДРЕСА_2, яку без передбаченого законом дозволу зберігав за вищевказаною адресою у своїх особистих речах.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 09 січня 2026 року приблизно о 02 год. 40 хв., після словесного конфлікту та бійки з ОСОБА_7 , пішов до своєї кімнати № 7, що знаходиться в хостелі, за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв з собою в невстановленому місці наявний у нього бойовий припас - наступальну осколкову ручну гранату GHO-1.
Маючи злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із використанням заздалегідь наявного у нього бойового припасу - наступальної осколкової ручної гранати GHO-1, та висмикнувши запобіжну чеку із кільцем від даної гранати, направився до кімнати № 16 за вказаною адресою, де перебував потерпілий ОСОБА_7 , з метою позбавлення життя останнього.
У подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи на другому поверсі неподалік від кімнати № 16 за вказаною адресою, помітив у загальному коридорі ОСОБА_7 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 , із використанням бойового припасу - наступальної осколкової ручної гранати GHO-1, кинув її в напрямку потерпілого, та таким чином вчинив всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, однак ОСОБА_7 , викривши протиправні дії ОСОБА_4 , встиг зреагувати та відбити ногою дану гранату через відчинені двері до приміщення кімнати № 16, де він мешкав, внаслідок чого, бойовий припас - наступальна осколкова ручна граната GHO-1, впала на підлогу в кімнаті та вибухнула, у зв`язку із чим злочин не був закінчений з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 , свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, детально підтвердив фактичні обставини їх вчинення наведені вище. 
Так, обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що він проходив службу по контракту в425 бригаді «Скала». Він перебував в хостелі за адресою: АДРЕСА_2, де вжив невелику кількість алкогольних напоїв та 09 січня 2026 року приблизно о 02 год. 40 під час спілкування в нього виник конфлікт, а потім бійка з ОСОБА_7 , в результаті бійки останній наніс йому тілесні ушкодження в тому числі і за допомогою ножа. Він дуже розізлився на останнього був на емоціях та перебуваючи у своїй кімнаті схопив наступальну осколкову ручну гранату GHO-1, яку зберігав у власних речах та направився до кімнати ОСОБА_7 . Коли він вийшов в загальний коридор, то побачив ОСОБА_7 в коридорі. Після чого. він кинув у напрямку ОСОБА_7 дану гранату, привівши її у бойову готовність, а сам втік до своєї кімнати. У подальшому йому стало відомо що ОСОБА_7 не постраждав, так як йому вдалося відбиту дану гранату, чому він сильно зрадів, оскільки в той момент, як кидав гранату керувався емоціями, які не зміг контролювати. Він шкодує про скоєне, щиро кається. Повідомив, що дану гранату знайшов на полі бойових дій, за яких саме обставин не пам`ятає.
Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, встановлено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115; ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких він підлягає покаранню.
Дії ОСОБА_8  суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8  суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_8  раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушення проти власності, вчинив тяжке та особливо тяжке кримінальні правопорушення, військовослужбовець за контрактом, характеризується посередньо.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких інших обставин.
Суд вважає за необхідне визнати обставиною, що пом`якшує винуватість ОСОБА_8 неправомірні дії з боку потерпілого по відношенню до обвинуваченого, що передувало скоєнню злочину, а саме побиття потерпілим обвинуваченого в ході бійки, що мала місце до вчинення ОСОБА_8 замаху на умисне вбивство, про що свідчать відомості про виявлені в обвинуваченого ОСОБА_8 численні тілесні ушкодження при надходженні до Київського слідчого ізолятору.
В якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд враховує, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецедив кримінальних правопорушень, вчинення злочину загальнонебезпечним способом.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до вчиненого, наявність обтяжуючих обставин та пом`якшуючих обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті та за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, визначивши йому за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України. 
Враховуючи, що ОСОБА_4  вчинив дане кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання призначеного йому за попереднім вироком Приморського суду м. Одеси від 06 червня 2025 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків. До покарання призначеного ОСОБА_4  за даним вироком необхідно приєднати частину невідбутого основного покарання та приєднати додаткове покарання призначене ОСОБА_4 за попереднім вироком Приморського суду м. Одеси від 06 червня 2025 року, враховуючи правила зазначенні у положенні ч. 4 ст. 71 КК України.
У строк відбування покарання ОСОБА_4  слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, за правилами ст. 72 КК України, а тому строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання. 
З метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного покарання до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4  у вигляді тримання під вартоюслід залишити без змін.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта.
Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

 
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за .2 ст.15, ч.1 ст.115; ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавленні волі строком на 7 (сім) років.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115; ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді позбавленні волі строком на 7 (сім) років;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити  ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Приморського суду м. Одеси від 06 червня 2025 року та остаточно визначити до відбуття  ОСОБА_4 покарання у виді позбавленні волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць, з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 09 січня 2026 року. 
Запобіжний захід  ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залучення експерта в розмірі 12 746 (дванадцять тисяч сімсот сорок шість) грн. 68 коп.
Речові докази: ніж в чорному чохлі, поміщений до пакету 4169013; мобільний телефон «Redmi», IMEI - НОМЕР_3 в чохлі сірого кольору, який поміщено до пакету EXP02787621 - повернути та передати у розпорядження ОСОБА_4 , інші - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя