ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/4918/24
категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Шляхбуд" до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Шляхбуд" із позовом, у якому просить:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101090/2024/000039 від 31.01.2024;
- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 від 31.01.2024.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 31.01.2024 Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101090/2024/000039. Проте, позивач вважає, що зазначене рішення та картка відмови були прийняті та видані з порушеннями, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 відкрито провадження у справі за спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відмітив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги, з мотивів, викладених у позовній заяві.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.
25 січня 2024 року посередником (митним брокером) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який відповідно до договору здійснював декларування та митне оформлення товарів, ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» для здійснення митного оформлення товару, придбаного у ТОВ «Produkcja l-'lementow Z-lacznycz CONNECTOR» відповідачу подано митну декларацію в електронній формі за № U А І 01090001023U8.
Відповідно до вказаної декларації здійснювалося митне оформлення наступних товарів: «Вироби з чорних металів для залізничних колій, спеціально призначені для з`єднання або закріплення рейок, а саме: - Система кріплення SB7-C- РРК6094 в кількості 5500 комплектів. Один комплект складається з таких елементів: - клема пружна SB-7 - 4 шт., - вкладка WKW60- 4 шт. - прокладка підрейкова РРК6094 (виготовлена з полімерного матеріалу) - 2 шт. Комплект призначений для кріплення залізничної рейки до залізобетонної шпали. Використовується для власних потреб при виконанні будівельних колійних робіт. Нe військового призначення та не подвійного використання. В розукомплектованому стані для зручності при транспортуванні.»
Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом, тобто за ціною до говору (вартістю операції). В графі 42 митної декларації "ціна товару” зазначено 231 000 польських злотих, в графі 45 "коригування" вказано суму 2 221 898,50 гри.
Крім вказаної митної декларації декларантом на електронну адресу Житомирської митниці направлялися наступні документи:
- комерційна пропозиція № 350/12/2023 від 04.12.2023;
- довідка від 22.01.2024;
- прайс № 3 51/12/2023 до контракту № 04-12/23 від 04.12.2023;
- специфікація № 1 від 04.12.2023;
- контракт (договір) № 04-12/23 від 04.12.2023;
- заявка на перевезення № 22012024 від 22.01.2024;
- сертифікат переміщення PL/MF/AS 0233100 23.01.24;
- експортний товаросупровідний документ від 23.01.2024;
- фактура проформа № FPF/52/2023 від 04.12.2023;
- фактура № DEX/1/01/2024 від 22.01.2024;
- митна декларація країни відправлення № 24PL335010E0069637 від 23.01.2024;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №5 від 06.12.2023.
Після подання вказаної декларації, 29.01.2024 на електронну пошту декларанта від Житомирської міської митниці ДФС надійшло повідомлення про те, що документи, подані для митного оформлення, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та зазначено про необхідність надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару); 2) прайс-лист виробника товару; 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Позивач через декларанта ОСОБА_2 30.01.2024 на електронну адресу відповідача надав лист № 3001/24 від 30.01.2024, в якому детально виклав суть господарської операції та надав відповідь стосовно питань, які стосуються митної вартості товару, а також додатково направив наступні документи:
- комерційну пропозицію № 3 50/12/2023 від 04.12.2023;
- прайс від 04.12.2023 № 351/12/2023 від 04.12.2023;
- лист під твердження вартості товару № 8/01/2024 від 30.01.2024.
Незважаючи на надані документи та не погодившись з митною вартістю визначеною згідно статті 52 Митного кодексу України, 31.01.2024 Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101090/2024/000039. 
Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації винесені з порушенням норм чинного законодавства України є протиправним та підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків і зборів регулюється Митним кодексом України (далі - МК України).
Положеннями етапі 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За змістом ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, с ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч. 1 -2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За вимогами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї етап і, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За вимогами частин 1 -3 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму Імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) га другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Положеннями частин 1-3 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вар гість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За приписами частин 4-6 статі 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу: надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Подані документи є оригінальними, непідробленими, без розбіжностей та містять достатній обсяг відомостей для підтвердження числових значень задекларованої митної вартості товарів.
Як вже зазначалося, 25 січня 2024 року посередником (митним брокером) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який відповідно до договору здійснював декларування та митне оформлення товарів, ТОВ «УКР ШЛЯХБУД» для здійснення митного оформлення товару, придбаного у ТОВ «Produkcja l-'lementow Z-lacznycz CONNECTOR» відповідачу подано митну декларацію в електронній формі за № U А І 01090001023U8.
Відповідно до вказаної декларації здійснювалося митне оформлення наступних товарів: «Вироби з чорних металів для залізничних колій, спеціально призначені для з`єднання або закріплення рейок, а саме: - Система кріплення SB7-C- РРК6094 в кількості 5500 комплектів. Один комплект складається з таких елементів: - клема пружна SB-7 - 4 шт., - вкладка WKW60- 4 шт. - прокладка підрейкова РРК6094 (виготовлена з полімерного матеріалу) - 2 шт. Комплект призначений для кріплення залізничної рейки до залізобетонної шпали. Використовується для власних потреб при виконанні будівельних колійних робіт. Нe військового призначення та не подвійного використання. В розукомплектованому стані для зручності при транспортуванні.»
Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом, тобто за ціною до говору (вартістю операції). В графі 42 митної декларації "ціна товару” зазначено 231 000 польських злотих, в графі 45 "коригування" вказано суму 2 221 898,50 гри.
Крім вказаної митної декларації декларантом на електронну адресу Житомирської митниці направлялися наступні документи:
- комерційна пропозиція № 350/12/2023 від 04.12.2023;
- довідка від 22.01.2024;
- прайс № 3 51/12/2023 до контракту № 04-12/23 від 04.12.2023;
- специфікація № 1 від 04.12.2023;
- контракт (договір) № 04-12/23 від 04.12.2023;
- заявка на перевезення № 22012024 від 22.01.2024;
- сертифікат переміщення PL/MF/AS 0233100 23.01.24;
- експортний товаросупровідний документ від 23.01.2024;
- фактура проформа № FPF/52/2023 від 04.12.2023;
- фактура № DEX/1/01/2024 від 22.01.2024;
- митна декларація країни відправлення № 24PL335010E0069637 від 23.01.2024;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №5 від 06.12.2023.
Після подання вказаної декларації, 29.01.2024 на електронну пошту декларанта від Житомирської міської митниці ДФС надійшло повідомлення про те, що документи, подані для митного оформлення, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та зазначено про необхідність надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару); 2) прайс-лист виробника товару; 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Позивач через декларанта ОСОБА_2 30.01.2024 на електронну адресу відповідача надав лист № 3001/24 від 30.01.2024, в якому детально виклав суть господарської операції та надав відповідь стосовно питань, які стосуються митної вартості товару, а також додатково направив наступні документи:
- комерційну пропозицію № 3 50/12/2023 від 04.12.2023;
- прайс від 04.12.2023 № 351/12/2023 від 04.12.2023;
- лист під твердження вартості товару № 8/01/2024 від 30.01.2024.
Незважаючи на надані документи та не погодившись з митною вартістю визначеною згідно статті 52 Митного кодексу України, 31.01.2024 Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101090/2024/000039. 
Щодо повідомлення відповідача про подання додаткових документів, слід зазначити таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У ч. 2 цієї статті зазначено, що документами які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у' частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі, якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс- листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Така ж позиція знайшла своє відображення у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року».
З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач мас право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено мінну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч. ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про мигну вартість товарів, у тому числі невірно визначено мигну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обгрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні дня підтвердження того чи іншого показника.
Встановлено, що у рішенні після висновку про те, що документи, подані для митного оформлення не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар процитовано положення договору (контракту) та специфікації, зроблено висновок про те, що в специфікації зазначено номер проформи інвойсу «РРР/52/2023г», до митного оформлення пред`явлено рахунок проформу з номером «РРР/52/2023», а також що відомості про ціну продажу товару, викладені у документах фактура проформа № РРР/52/2023 від 04.12.2023, фактура № DЕХ/1/01/2024 від 22.01.2024, копія митної декларації країни відправлення № 24РТ335010Е0069637 від 23.01.2024 можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості.
У свою чергу, декларантом подано наступні документи:
- контракт (договір) № 04-12/23 від 04.12.2023, складений одночасно українською та польською мовами, в якому визначено найменування товару - система кріплення 8В7-С- РРК6094, вартість одиниці товару- 42,00 польських злотих та суму договору - 231 000 польських злотих;
- специфікацію № 1 до договору № 04-12/23 від 04.12.2023, складену одночасно українською та польською мовами, відповідно до якої асортимент га кількість товару, зазначена у проформі-інвойсі ЕРЕ/52/2023 від 04.12.2023, відповідає замовленню Покупця - система кріплення 8В7-С- РРК6094 в кількості 5500 комплектів за ціною 42 злотих за 1 одиницю товару на загальну суму 231 000 польських злотих;
- рахунок-проформу ЕРР/52/2023 від 04.12.2023, у якій зазначено кількість комплектів - 5500 шт. системи кріплення 8В7-С-РРК6094, вартість одиниці товару - 42 польских злотих та загальна сума - 231 000 польських злотих;
- рахунок-фактуру № ОЕХ/1/01/2024 від 22.01.2024, у якій зазначено кількість комплектів - 5500 шт. системи кріплення 8В7-С- РРК6094, вартість одиниці товару - 42 польских злотих та загальна сума - 231 000 польських злотих;
- платіжну інструкцію №5 від 06.12.2023, відповідно до якої підтверджується здійснення Позивачем повної передоплати в розмірі 231 000 польських злотих за договором № 04-12/23 від 04.12.2023, специфікацією № 1 до договору № 04-12/23 від 04.12.2023 та фактурою- проформою РР1;/5 22023 від 04.12.2023;
- сертифікат-переміщення № РЬ/МЕ/АВ 0233100 віл 23.01.24. в якому зазначено товар - 8В7-С- РРК6094 в кількості 5500 комплектів.
Тобто інформація в усіх вищеперелічених документах стосовно найменування товару, його кількості, вартості за одиницю товару та загальної вартості товару повністю співпадає, відомості про митну вартість товарів є повними та достовірними. Ці документи не містять у собі розбіжності, які можуть мати вплив на правильність визначення митної вартості, у них відсутні ознаки підробки та вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Також позивачем надано митному органу всі документи, які стосуються перевезення товару та вартості транспортних послуг, а саме:
- міжнародну товарно-транспортну накладну від 23.01.2024, в якій міститься інформація про перевезення товару 8В7-С- РРК6094 в кількості 5500 шт;
- митну декларацію країни відправлення № 24РКЗ3 5 010Е006963 7 від 23.01.2024;
- договір №1901 на транспортне обслуговування від 19.01.2024, укладений з перевізником ФОП ОСОБА_3 ;
- довідку про транспортні витрати від 22.01.2024;
- заявку на міжнародні перевезення № 24012024 від 24.01.2024.
Тобто, в поданих декларантом документах містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і жодних розбіжностей ці документи не мали. Зокрема, у договорі (контракті), специфікації № 1 до договору, рахунку-фактурі, рахунку- проформі вказано інформацію про найменування товару, його кількість, вартість одиниці товару та загальну вартість товару, яка повністю співпадає.
З приводу викладеного в оскаржуваному рішенні твердження, що в специфікації зазначено номер проформи інвойсу «РРР/52/2023г», до митного оформлення пред`явлено рахунок проформу з номером «РРР/52/2023» слід зазначити, що відсутність у номері рахунку-проформ і літери «2» жодним чином не може вплинути на значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Описка, допущена в номері проформи інвойсу (рахунку проформі) ( технічна помилка, яка стосується відсутності лише однієї літери, у той час як інші літери та цифрові значення, а також дата - співпадають) жодним чином не впливає на митну вартість товару, оскільки зміст інформації, може були встановлена на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю. До того ж усі документи, у тому числі і рахунок проформа з номером «РРР/52/2023», підписані всіма сторонами правочину.
Відповідно, наявність технічної помилки в тих, чи інших документах не впливає на його доказову силу та не є підставою для висновку про не достовірність усієї інформації, що у ньому міститься.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.
За наведених обставин висновки митного органу у цій частині є безпідставними.
Отже, повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів направлено за відсутності законних підстав, передбачених для направлення письмових вимог у ч. 3 ст. 53 МК України.
Стосовно твердження митного органу, про те, що довідка про транспортні витрати від 22.01.2024 та заявка на міжнародні перевезення №22012024 від 22.01.2024 не можуть бути використані в якості належних та допустимих доказів фактично понесених покупцем товару витрат на його транспортування до митного кордону України, слід зазначити таке.
Довідка про транспортні витрати від 22.01.2024 не містять інформації про товар, що транспортування, його найменування, вагу, кількість, посилання на перевізний документ (автотранспортну накладну CMR), тобто відомості, які могли свідчити про те, що подані документи стосуються перевезення саме оцінюваної партії товару. Транспортним засобом, державні номери якого зазначені в довідці, могло бути здійснено необмежена кількість рейсів по перевезенню інших партій товару за вказаним маршрутом на замовленні імпортера. Крім того, даний документ не містять даних про період часу (календарні дати) здійснення переміщення товару. Так, відповідно до даних автотранспортної накладної CM R 2м б//1 товар завантажено на транспортний засіб перевізника в Польщі 23.01.2024, тоді як згідно заявкою на міжнародні перевезення № 22012024 від 22.01.2024 датою завантаження партії товару є 22.01.2024. Крім того, до митного оформлення пред`явлено товар вагою 19974 кг, тоді як згідно із заявкою перевезенню підлягав товар вагою 22 тони. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваних товарів не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.»
Вказаний висновок митного органу є необгрунтованим та суперечить змісту описаних у ньому документів, враховуючи наступне.
У довідці про транспортні витрати від 22.01.2024 зазначено транспортний засіб Renault д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ці ж державні номерні знаки зазначено і в митній декларації країни відправлення № 24PL33501014)069637 від 23.01.2024, а також митній декларації (форма МД- 2), поданій декларантом. Тобто той факт, що саме на вказаному автомобілі було перевезено спірний товар, доведено належним чином поданими митному органу документами і відповідач не може заперечувати того, що товар ввезено саме на цьому транспортному засобі. До того ж, у довідці про транспортні витрати від 22.01.2024 зазначено маршрут-м. Битом (Польща) п/п Краківець, п/п Краківець - м. Звягель (Україна).
У період з 22 до 23 січня 2024 року включно вказаний транспортний засіб не перетинав кордон України, оскільки це навіть фізично було неможливо зробити протягом одного дня, щоб з м. Битом прибути до п/п Краківець та потім повернутися у м. Битом, навіть не беручи до уваги час, необхідний для двох перетинів державного кордону та розвантаження/завантаження товару. Тим більше, що у митного органу є інформація про те, що у період з 22 до 23 січня 2024 року включно вищезазначений автомобіль не перетинав державний кордон України, а також, що позивач у ці дати не здійснював імпорт інших партій товару на територію України за допомогою іншого транспортного засобу. Але навіть якби дійсно зазначена у довідці вартість перевезення товару з м. Битом до п/п Краківець була сформована внаслідок більше ніж одного рейсу (як припускає відповідач) це б свідчило лише про те, що вартість перевезення товару, яка є складовою митної вартості товару, є завищеною, що автоматично завищило б суму податкового зобов`язання позивача.
Щодо висновків митного органу: «відповідно до даних автотранспортної накладної CMR № б/н товар завантажено на транспортний засіб перевізника в Польщі 23.0/.2024, тоді як згідно заявкою на міжнародні перевезення № 220/2024 від 22.0/.2024 датою завантаження партії товару є 22.0/.2024» слід зазначити, що ці факти жодним чином не є суперечливими, оскільки товар за договором 22.01.2024 не був завантажений на транспортний засіб з технічних причин з боку постачальника, і саме тому не було зроблено наступного дня - 23.01.2024.
Стосовно іншого доводу відповідача: «до митного оформлення пред`явлено товар вагою /9974 кг, тоді як згідно із заявкою перевезенню підлягав товар вагою 22 тони» слід вказати, що вказана обставина жодним чином не може ставити під сумнів факт перевезення товару саме за допомогою зазначеного у заявці транспортного засобу, оскільки, як вже зазначалося вище, цей факт підтверджено іншими документами. Тоннаж у заявці вказувався приблизний, тому що на час формування заявки товар ще не був вивантажений на транспортний засіб для транспортування, а тому точну вагу товару визначити було не можливо.
З приводу твердження відповідача про ненадання виписки з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару) варто вказати, що позивачем надано всі необхідні та наявні у нього первинні документи, що підтверджують вартість транспортування товару. Тим більше, що діючим законодавством не визначено поняття «виписка з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару)» і взагалі цей термін не є конкретним, оскільки не передбачає, виписка з якої саме бухгалтерської документції (з яких саме документів) маж бути надана.
Положеннями п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документи є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено докази, виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, затвердженої Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Стосовно незабезпечення перекладу документів, поданих до митного оформлення, то незабезпечення перекладу на українську мову не є підставою для направлення письмової вимоги, і що відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення, митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються, через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Враховуючи те, що і Україна, і Польща є членом митного союзу - Всесвітня митна організація (WCO), польська мова є однією з офіційних мов Євросоюзу.
Відповідно Додатку до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань обкладення ввізним митом товарів та інших предметів, що ввозяться на митну територію України» від 3 квітня 1997 року №1 70/97-ВР, Польща, яка у спірних правовідносинах є країною відправлення товару за декларацією, входить до переліку країн, з якими укладено торговельно-економічні угоди з наданням режиму найбільшого сприяння або національного режиму
Крім того, саме в прохальній частині повідомлення митниці декларанту зазначено лише про необхідність надання конкретних документів, а про необхідність здійснення перекладу не зазначено.
Також, відповідачем в оскаржуваних рішеннях не зазначено, які саме дані, які містяться у декларації позивача, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.
Як зазначено у повідомленні від митниці декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відомості про ціну продажу товару, викладені у документах: фактура проформа № ЕРГ/52/2023 від 04. 12.2023, фактура № ИЕХ/1/01/2024 від 22.01.2024, копія митної декларації країни відправлення. № 24РЕ335010Е006963 7 від 23.01.2024 можуть бути використані під час перевірки числових значень, однак саме числові значення у всіх вищевикладених документах виконані арабськими цифрами, які не потребують перекладу, і всі ці значення відповідачем процитовано у повідомленні від митниці декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, що вкотре підтверджує незаконність та необґрунтованість прийнятих рішень, а також використання Відповідачем вказаного приводу лише як штучно створеної підстави та спробою створити видимість обґрунтованості при прийнятті оскаржуваних рішень. Та зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, яким саме чином ненадання перекладу митної декларації країни відправлення вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.
Отже, така підстава прийняття оскаржуваних рішень як ненадання перекладу окремій документів на українську мову, як і всі інші зазначені в них підстави, є необґрунтованою.
Стосовно обрахування митним органом митної вартості на підставі митної вартості іншого товару, який, на думку відповідача є подібним, слід вказати таке.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у і ому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Отже, рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вар і ості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19 червня 2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/3 6092/18), від 31 січня 2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3 03 6/18), від 02 березня 2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Між тим, виходячи з інформації, викладеної в графі 33 оскаржуваного рішення, слід зазначити, що один комплект (одиниця) товару - з`єднання типу «Система пружного рейкового скріплення «Фоссло» W30 включає в себе 6 найменувань деталей загальною кількістю 11 шт., а саме: пластиковий дюбель Sdu 25 -2 шт.; еластична рейкова прокладка Zw 148/175/7 - 1 шт.; кутонаправляюча плита Wfp ЗОК - 2шт.: пружна клема Ski 30-2 шт.; шуруп Ss 35 з шайбою Uis 7-2 шт. (2-а найменування по 2 шт. кожного найменування - відповідно 4 шт. на комплект).
У той же час один комплект (одиниця) спірного товару - з`єднання «Система кріплення SB7-C-PPK» включає в себе лише 3-й найменування деталей в кількості 5-й одиниць, а саме: пружна клема SB-7 - 2 шт.; вкладиш WK W60 - 2 шт.: рейкова прокладка РРК 6094 - 1 шт.
Тобто одиниця спірного товару - з`єднання типу «Система кріплення SB7-C-PPK» у порівнянні із 1-м комплектом з`єднання типу "Система пружного рейкового скріплення "Фоссло" W30 має удвічі менше найменувань товару (3-й найменування проти 6-й найменувань) і більше ніж у 2 рази менше одиниць (5-ть деталей проти 11 деталей).
Також є відмінності в деталях з`єднань, які свідчать про те, що одиниця спірного товару є дешевшою ніж та, яку взяв за основу відповідач.
Так, наша клема SB-7 має вагу 0,720 кг, а клема Ski 30 ("Фоссло") - 0,975 кг. Матеріал із якого виготовляються клеми однаковий - Сталь 55С2А.
Вкладиш WKW 60 має вагу 0,070кг., а кутонаправляюча плита Wfp ЗОК - 0,295кг. Обоє деталі виготовляються із одного і того ж матеріалу - поліамід склонаповнений 11А-6/10. Такі деталі як рейкова прокладка РРК 6094 і еластична рейкова прокладка Zw 148/175/7 ("Фоссло") виготовляються з одного ж матеріалу і мають однакову масу.
У комплекті з`єднання типу "Фоссло" W30 є деталі, які взагалі відсутні у комплекті з`єднання типу SB7-C-PPK, а саме- Шуруп Ss 35 з шайбою Uis 7. 1 [і деталі виготовлені із сталі. їх маса на комплект складає 1,22 кг.
Отже, лише на підставі цього стає зрозумілим те що матеріалоємність одиниці спірного товару менша, ніж його прототипу. Відповідно вартість комплекту спірного товару менша. А враховуючи той факт що з`єднання SB7- С-РРК виготовляється в Польщі, а "Фоссло" W30 - в Німеччині, то стає очевидним що вартість комплекту спірного товару значно менша, ніж товару, взятого за основу митним органом.
Тобто, товари, взяті за основу митним органом, не є ідентичними, що дає підстави вважати оскаржувані рішення необгрунтованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що навіть подібний товар у попередні періоди розмитиювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базували ся виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахували, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з шггань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально га підлягають обчисленню. 
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 справі №809/1174/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, ми гний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірних рішеннях, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обгрунтування митним органом, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами, наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без логічного пояснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх надання заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з цим, неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, а також за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може були підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Отже, подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, у них відсутні ознаки підробки та вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях обставини не дають підстав вважати, що подані для митного оформлення документи не надавили митному органу можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 від 31.01.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101090/2024/000039 від 31.01.2024.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Шляхбуд" (вул. Гагаріна, 26, оф. 306, м. Бровари, Київської області, 07400, ЄДРПОУ: 42137108) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ 44005610) про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101090/2024/000039 від 31.01.2024.
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000021/2 від 31.01.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Шляхбуд" сплачений судовий збір в сумі 6512, 23 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович