Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
10 березня 2026 р. справа № 520/26916/25
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невстановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошового забезпечення за посадою заступника командира батальйону з мобілізаційної роботи - 21 тарифним розрядом - за 6 місяців: з 22.03.2023 по 08.11.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виконати перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із розрахунку для посади заступника начальника штабу окремого батальйону територіальної оборони за 21 тарифним розрядом з 22.03.2023 по 08.11.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , різницю у грошовому забезпеченні для посади заступника начальника штабу окремого батальйону територіальної оборони за 21 тарифним розрядом і посади начальника групи персоналу штабу окремого батальйону територіальної оборони за 17 тарифним розрядом з 22.03.2023 по 08.11.2023.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 1, п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. 
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 19.02.2023 по 08.11.2023 позивач після переміщення з в/ч НОМЕР_4 у зв`язку із внесенням змін до штатів був переміщений до в/ч НОМЕР_5 на посаду начальника групи персоналу штабу (далі - НГП), 20.02.2023 прийняв справи і посаду в цій військовій частині, був допущений до виконання службових обов`язків за посадою, а також був допущений до тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи цієї в/ч і цей статус зберігав до свого переміщення до іншої в/ч 08.11.2023 - НОМЕР_6 . Тарифний розряд для обрахунку грошового забезпечення військовослужбовця за відповідними посадами згідно штатного розпису становив на той час: НГП окремого батальйону ТрО - 17 т.р., шпк "старший лейтенант", посадовий оклад - 4090,00 грн.; ЗНШмоб окремого батальйону ТрО - 21 т.р., шпк "капітан", посадовий оклад 4650,00 грн. З 20.02.2023 позивач був ТВО ЗНШмоб окремого батальйону НОМЕР_7 (в/ч НОМЕР_5 ) аж до свого переміщення з цієї частини - до в/ч НОМЕР_6 - у листопаді 2023 р., тобто - більше 6 міс. Зважаючи на зазначене, на думку позивача, з 20.02.2023 йому мало виплачуватися грошове забезпечення за посадою ЗНШмоб окремого батальйону ТрО, тобто - за 21 т.р., з усіма надбавками, доплатами і винагородами, проте відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Військовою частиною НОМЕР_2 подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з пунктом 4 розділу XXVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 за періоди перебування військовослужбовців, які займають штатні посади та допущені до тимчасового виконання обов`язків за посадами, в оплачуваній відповідно до вимог чинного законодавства України відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою грошове забезпечення виплачується за основною посадою. У зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 на місці служби та перебування на лікуванні, відпустці, у розпорядженні старшого командира, період нібито тимчасового виконання ним обов`язків за посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 не підлягав оплаті через відсутність його на службі, а грошове забезпечення позивачу виплачувалось за основною посадою - начальника групи персоналу штабу (17 тарифний розряд). підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за тарифним розрядом начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини не вбачалось.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що дійсно був тимчасово усунутий від виконання обов`язків на час службового розслідування - з 24.02.2025 по 14.03.2025, проте був повернутий до виконання обов`язків за посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи в/ч НОМЕР_5 з 15.03.2025 (при цьому "усунення" не дорівнює "відстороненню", проте це є предметом іншого адміністративного позову до відповідача); позивач безперервно виконував обов`язки за посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи, як мінімум, з 15.03.2025 по 10.05.2025 (тяжке поранення в м. Бахмут, після якого був шпиталізований і проходив тривале лікування); керівними документами, на які послався позивач у позовній заяві, визначено, що грошове забезпечення за посадою, за якої військовослужбовець був допущений до тимчасового виконання обов`язків, встановлюється через 30 днів після початку неперервного виконання цих обов`язків; надходження військовослужбовця на лікування, а тим паче внаслідок тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, не є підставою для скасування військовослужбовцю виплати грошового забезпечення за посадою, за якою він тимчасово виконує обов`язки, і повернення йому грошового забезпечення за штатною посадою. Таким чином, принаймні з 15.04.2023 позивачу мало б виплачуватися грошове забезпечення як для заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_2 №1656/15981 від 10.11.2025, 20.02.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №54 військовослужбовець ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_5 , призначений на основну посаду начальника групи персоналу штабу та в цей же день допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 .
24.02.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №49 військовослужбовець ОСОБА_1 на період проведення стосовно нього службового розслідування за вчинення дій із ознаками корупційного правопорушення був усунутий від виконання службових обов`язків.
14.03.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з основної діяльності) №24 військовослужбовець ОСОБА_1 за результатами проведення службового розслідування допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 .
Надалі, військовослужбовець ОСОБА_1 перебував:
- у період з 10.05.2023 по 08.09.2023 - на стаціонарному лікуванні у Краматорській міській лікарні №3;
- у період з 08.09.2023 по 07.10.2023 - у відпустці для лікування у зв`язку з пораненням;
- у період з 10.10.2023 по 13.10.2023 - проходив військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_8 ;
- у період з 13.10.2023 по 01.11.2023 - проходив військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_9 .
Всього у зв`язку із лікуванням або відпусткою був звільнений від тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 в період з 10.05.2023 по 01.11.2023, перебуваючи при цьому на основній посаді - начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .
22.10.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_10 від 19.10.2023 №380 військовослужбовець ОСОБА_1 був увільнений від займаної основної посади начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 .
03.11.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №325 військовослужбовець ОСОБА_1 допущенний до тимчасового виконання обов`язків за посадою начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .
07.11.2023 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №329 військовослужбовець ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини НОМЕР_5 , у зв`язку із подальшим переміщенням по службі.
Загалом, згідно наказів командира військової частини НОМЕР_5 , військовослужбовець ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 в періоди з 20.02.2023 по 24.02.2023, з 14.03.2023 по 10.05.2023.
Згідно Довідки про виплачене основне, додаткове грошове забезпечення та допомоги за березень - листопад 2023 року, виданої військовою частиною НОМЕР_5 , грошове забезпечення ОСОБА_1 розраховувалось виходячи з 17 тарифного розрядку за основною посадою - начальник групи персоналу штабу.
Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не встановлення йому грошового забезпечення за посадою заступника командира батальйону з мобілізаційної роботи за 21 тарифним розрядом в період з 22.03.2023 по 08.11.2023, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону №2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704).
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 1 розділу XXVI Порядку №260 військовослужбовцям, які допущені в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, безперервно виконували обов`язки за цією посадою 30 календарних днів і більше, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, строком не більше ніж шість місяців.
Військовослужбовцям, допущеним в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою, безперервно виконували обов`язки за цією посадою 30 календарних днів і більше, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї посади, строком не більше ніж чотири місяці, крім випадків тимчасового виконання обов`язків за посадами:
військовослужбовців, які направлені за кордон без виключення зі списків особового складу військових частин, - до одного року;
військовослужбовців, які відряджені до інших військових частин або направлені у відрядження в райони ведення бойових дій (виконання бойових завдань), проведення антитерористичних операцій або операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, а також для здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, - на період такого відрядження;
військовослужбовців, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показаннями), - на період такої відпустки.
Після закінчення вищезазначених строків тимчасового виконання обов`язків на посадах або прийняття рішення про повернення до виконання обов`язків за основною посадою військовослужбовцям виплачується грошове забезпечення за основною посадою.
Безперервна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час тимчасового виконання обов`язків за посадами понад вищезазначені строки не допускається.
У разі якщо безперервне тимчасове виконання обов`язків за посадою протягом календарного року тривало менше зазначених у цьому пункті строків і військовослужбовця в установленому законодавством порядку знову допущено до тимчасового виконання обов`язків за тією самою посадою - строк безперервної виплати окладів за посадою, що тимчасово виконуються, обчислюються з дня останнього допуску до їх тимчасового виконання.
Відповідно до пункту 2 розділу XXVI Порядку №260 строк тимчасового безперервного виконання обов`язків за посадою обчислюється:
із дня, з якого військовослужбовець (крім військовослужбовців строкової військової служби) став (приступив) до тимчасового виконання обов`язків за посадою, і до дня звільнення з посади включно або до дня призначення на цю посаду;
із дня, з якого на військовослужбовця строкової військової служби покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою, і до дня його увільнення з посади включно або до дня призначення на посаду.
До цього строку не зараховуються періоди перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується, про що зазначається в наказі командира військової частини про відправлення військовослужбовця у відрядження), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.
Пунктом 3 розділу XXVI Порядку №260 встановлено, що виплата грошового забезпечення за тимчасове виконання обов`язків за посадами здійснюється на підставі відповідного наказу командира.
Згідно з пунктом 4 розділу XXVI Порядку №260 за періоди перебування військовослужбовців, які займають штатні посади та допущені до тимчасового виконання обов`язків за посадами, в оплачуваній відповідно до вимог чинного законодавства України відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою грошове забезпечення виплачується за основною посадою.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, які обіймають посади начальників штабів та заступників командирів (начальників) усіх найменувань у військових частинах та їх підрозділах, за тимчасове виконання обов`язків за невакантними посадами безпосередніх командирів (начальників) не здійснюється (пункт 5 розділу XXVI Порядку №260).
Відповідно до пункту 6 розділу XXVI Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям строкової військової служби за час тимчасового виконання обов`язків за посадами виплачується за відповідними тарифними розрядами, встановленими для військовослужбовців строкової військової служби.
Пунктом 7 розділу XXVI Порядку №260 визначено, що розміри надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право під час тимчасового виконання обов`язків за посадою, обчислюються з окладів за посадою, що тимчасово виконується.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_11 від 20.02.2023 №54, в якому зазначено, що лейтенанта ОСОБА_1 , з 20.02.2023 зараховано до списків особового складу та всі види забезпечення на посаду начальника групи персоналу штабу, встановлено посадовий оклад 4090 грн. на місяць, ШПК "старший лейтенант", 17 тарифний розряд, ВОС - 2905003.
Цим же наказом лейтенанта ОСОБА_1 , начальника групи персоналу штабу, допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 , встановлено посадовий оклад 4650 грн. на місяць, ШПК "капітан", 21 тарифний розряд, ВОС - 2901003.
Згідно рапорту ОСОБА_1 від 20.02.2023, позивач 20.02.2023 справи та посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Разом із тим, з 24.02.2023 ОСОБА_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №49, усунутий від виконання службових обов`язків і був знову допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 - 14.03.2023, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з основної діяльності) №24.
Також, судом встановлено, що в період з 10.05.2023 по 01.11.2023 ОСОБА_1 був звільнений від тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 , у зв`язку із лікуванням або відпусткою, перебуваючи при цьому на основній посаді - начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №325 ОСОБА_1 03.11.2023 допущенний до тимчасового виконання обов`язків за посадою начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .
07.11.2023 позивач виключений зі списків військової частини НОМЕР_5 у зв`язку із подальшим переміщенням по службі.
Таким чином, оскільки до строку тимчасового безперервного виконання обов`язків не зараховуються періоди перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується, про що зазначається в наказі командира військової частини про відправлення військовослужбовця у відрядження), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою, ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 в періоди з 20.02.2023 по 24.02.2023, з 14.03.2023 по 10.05.2023.
Суд наголошує на тому, що згідно Порядку №260, за періоди перебування військовослужбовців, які займають штатні посади та допущені до тимчасового виконання обов`язків за посадами, в оплачуваній відповідно до вимог чинного законодавства України відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою грошове забезпечення виплачується за основною посадою.
Враховуючи вищевикладене, позивач безперервно виконував обов`язки за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 30 календарних днів і більше, як того вимагає Порядок №260 задля наявності підстав для виплати грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, лише у період з 14.03.2023 по 10.05.2023.
Доказів безперервного виконання ОСОБА_1 обов`язків за вакантною посадою заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 30 календарних днів і більше у період з 22.03.2023 по 13.03.2023 та з 11.05.2023 по 08.11.2023 матеріали справи не містять.
Відтак, позивач має право на виплату йому грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, встановленого для посади заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 за 21 тарифним розрядом, за період з 14.03.2023 по 10.05.2023. 
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 14.03.2023 по 10.05.2023 грошового забезпечення, встановленого для посади заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 за 21 тарифним розрядом та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 14.03.2023 по 10.05.2023 грошове забезпечення, встановлене для посади заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 за 21 тарифним розрядом, з урахуванням раніше виплачених сум.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 14.03.2023 по 10.05.2023 грошового забезпечення, встановленого для посади заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 за 21 тарифним розрядом.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 14.03.2023 по 10.05.2023 грошове забезпечення, встановлене для посади заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_5 за 21 тарифним розрядом, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.