П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/20824/24 Головуючий у 1-й інстанції: Приходько О.Г. 
Суддя-доповідач: Біла Л.М. 
14 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року позов задоволено.
Суд визнав протиправним і скасував рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року № 25/в, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у зв`язку із встановленням 02 травня 2023 року II групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини згідно з довідкою МСЕК від 02 травня 2023 року серії 12ААГ № 404944.
Відповідача зобов`язано призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у зв`язку із встановленням 02 травня 2023 року II групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини згідно з довідкою МСЕК від 02 травня 2023 року серії 12ААГ № 404944.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановила наступні обставини.
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14 грудня 2020 року № 259 позивача, звільнено з військової служби у запас відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за пунктом 2 підпункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 14 грудня 2020 року виключено зі списків особового складу військової частини.
Під час проходження військової служби позивач отримав травму, за наслідком якої, на підставі акта огляду МСЕК № 12/1, згідно з довідкою МСЕК серії 12ААВ № 294198 від 11 грудня 2020 року позивачу з 27 листопада 2020 року встановлено ІІІ групу інвалідності (до 01 січня 2024 року) у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. Згідно з довідкою серії 12ААА № 046596 від 11 грудня 2020 року на підставі акта огляду МСЕК № 12/1 за результатом огляду 11 грудня 2020 року визначено ступінь втрати працездатності позивача: 30 %; причина: травма "Так, пов`язана із захистом Батьківщини"; дата встановлення страхового випадку: 10 листопада 2020 року.
У зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини на підставі довідки МСЕК серії 12ААВ № 294198 від 27 листопада 2020 року, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону № 2011-ХІІ у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020 рік) у сумі 525500 грн, що підтверджується протокольним рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 квітня 2021 року № 46.
25 березня 2021 року у зв`язку з отриманою травмою під час проходження військової служби, на підставі акта огляду № 383/2 за результатами повторного огляду органами МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (до 01 травня 2024 року) внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12ААВ № 428243 від 01 квітня 2021 року). Згідно з довідкою серії 12ААА № 046258 від 01 квітня 2021 року на підставі акта огляду МСЕК № 383/2 за результатом огляду 01 квітня 2021 року визначено ступінь втрати працездатності позивача: 40 %; причина: травма "Так, пов`язана із захистом Батьківщини"; дата встановлення страхового випадку: 10 листопада 2020 року.
У зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, на підставі довідки МСЕК серії 12ААВ № 428243 від 25 березня 2021 року, відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону № 2011-ХІІ, у вигляді доплати різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020 рік) в сумі 105100 грн (протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 липня 2021 року № 103).
В подальшому, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 й наказом командира від 12 липня 2023 року № 195 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира взводу управління командира батареї реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 квітня 2023 року № 92 на посаду офіцера групи індивідуальної підготовки відділу підготовки частин та підрозділів ракетних військ і артилерії управління підготовки Військової частини НОМЕР_2 , з 12 липня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини.
Під час проходження військової служби позивач в період з 26 лютого по 08 березня 2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в н.п. Ситняки Бучанського району Київської області, що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 30 травня 2023 року № 1587/убд.
У ході бойових дій 08 березня 2022 року, виконуючи бойове завдання під час авіаудару з боку збройних формувань російської федерації, позивач отримав поранення (вибухова травма, акуботравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, наскрізне поранення лівої брови, підшкірна гематома верхньої та нижньої повіки лівого ока, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, відкритий уламковий перелом кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, відкритий перелом середньої фаланги V пальця лівої кисті зі зміщенням), що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 17 травня 2022 року № 278.
Згідно з довідкою ВЛК від 26 квітня 2022 року № 443 отримане позивачем поранення, травма "Так, пов`язані з проходженням військової служби"; згідно з довідкою ВЛК від 22 лютого 2023 року № 1776 отримане позивачем поранення "Так, пов`язане із захистом Батьківщини"; згідно з довідкою ВЛК від 11 квітня 2023 року № 3454 отримане позивачем 08 березня 2022 року поранення "Так, пов`язане із захистом Батьківщини".
Внаслідок отриманого 08 березня 2022 року поранення 02 травня 2023 року на підставі акта огляду МСЕК № 1562/18 позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи (до 01 червня 2026 року) у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 404944 від 09 травня 2023 року.
Згідно з довідкою серії 12ААА № 069029 від 09 травня 2023 року на підставі акта огляду МСЕК № 1562/18 за результатом огляду 09 травня 2023 року визначено ступінь втрати працездатності позивача: 60 %; причина: поранення, травма "Так, пов`язано із захистом Батьківщини"; дата встановлення страхового випадку: 11 квітня 2023 року.
Позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно з протоколом засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року № 25/в ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ "зважаючи, що у 2023 році під час чергового переогляду групу інвалідності та її причинний зв`язок залишено без змін".
Вважаючи свої права порушеними та не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону №2232-XII, відповідно до статті 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом №2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої зазначеної статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку № 975.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як передбачено абзацом 4 підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
При цьому з положень Порядку № 975 випливає, що у разі зміни групи інвалідності під час повторного огляду, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності IІI групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.
Наведені правові норми встановлюють, що розмір одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України і такий розмір одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше.
Зазначений висновок узгоджується з правової позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2024 року у справі № 240/512/22, від 08 травня 2024 року у справі № 240/17749/20 та від 18 червня 2024 року у справі № 240/20065/20.
Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 560/419/24 наголосив, що нормами Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, якими врегульовано виплату одноразової грошової допомоги, не визначено в якості умови, яка впливає на визначення дня виникнення права на отримання допомоги, такої умови як зміна причинного зв`язку настання інвалідності.
Таке законодавче врегулювання обумовлено самим поняттям «одноразова грошова допомога», яка є одноразовою, а не багаторазовою і її виплата розпочинається від моменту первинної втрати працездатності/встановлення інвалідності, а далі відбувається доплата допомоги, у разі встановлення вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, але виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день первинного встановлення інвалідності.
Натомість вищезазначеними нормами передбачено, що якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Таким чином, врахувавши наведене, судова колегія зазначає, що з аналізу статей 16, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та Порядку № 975 убачається, що підставою для призначення одноразової грошової допомоги є встановлення інвалідності, яка настала у зв`язку з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, у тому числі під час захисту Батьківщини. Нормативне регулювання чітко визначає, що розмір цієї допомоги обчислюється, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.
Отже, юридичне значення має саме факт первинного встановлення інвалідності з підстав, пов`язаних із проходженням військової служби, оскільки він визначає і момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, і базовий критерій її розрахунку. Подальша зміна причинного зв`язку інвалідності (наприклад, з «пов`язаної з проходженням військової служби» на «пов`язану із захистом Батьківщини») не утворює нового первинного факту і не змінює базового моменту відліку для визначення розміру одноразової грошової допомоги; у такому разі може здійснюватися доплата до більшого розміру з урахуванням раніше виплачених сум, але обчислення все одно провадиться виходячи з прожиткового мінімуму року первинного встановлення інвалідності.
Як встановлено з матеріалів справи, на підставі акта огляду МСЕК № 12/1 згідно з довідкою МСЕК серії 12ААВ № 294198 від 11 грудня 2020 року позивачу з 27 листопада 2020 року встановлено ІІІ групу інвалідності (до 01 січня 2024 року) у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, та виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону № 2011-ХІІ у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020 рік) у сумі 525500 грн, що підтверджується протокольним рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 квітня 2021 року № 46.
25 березня 2021 року у зв`язку з отриманою травмою під час проходження військової служби, на підставі акта огляду № 383/2 за результатами повторного огляду органами МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (до 01 травня 2024 року) внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12ААВ № 428243 від 01 квітня 2021 року) та виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону № 2011-ХІІ, у вигляді доплати різниці між 300- та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020 рік) в сумі 105100 грн (враховуючи виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2020 року у зв`язку із встановленням вперше інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини).
Внаслідок отриманого 08 березня 2022 року поранення, на підставі акта огляду МСЕК № 1562/18 02 травня 2023 року позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 404944 від 09 травня 2023 року.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення позивачу 25 березня 2021 року ІІ групи інвалідності по причині: "внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини" (довідка МСЕК серії 12ААВ № 428243 від 01 квітня 2021 року), та ІІ групи інвалідності 02 травня 2023 року причина: "травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, " відбулося з різних підстав та внаслідок різних травм (поранень), отриманих упродовж різних періодів та за відмінних обставин.
Судова колегія не погоджується з вказаною позицією суду першої інстанції та відзначає наступне.
Так, використана законодавцем конструкція “у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань” у частині четвертій статті 16-3 Закону №2011-XII та пункті 8 Порядку №975 спрямована на врегулювання ситуацій, коли у тієї самої особи внаслідок різних причин може бути змінена група інвалідності чи її причинний зв`язок. Однак це положення не створює нового “первинного факту” встановлення інвалідності, а лише свідчить про виникнення підстави для доплати до більшого розміру допомоги. Первинним юридичним фактом у контексті одноразової допомоги завжди залишається перше встановлення інвалідності, незалежно від подальшої зміни групи чи причинного зв`язку, оскільки інакше було б знівельовано саму правову природу одноразової допомоги як разової виплати.
Тлумачення вказаних положень у контексті спірних правовідносин свідчить, що принципи стабільності, фінансової сталості та передбачуваності механізмів соціального забезпечення є невід`ємними елементами міжнародного стандарту, який зобов`язує державу вибудовувати такі правила визначення і виплати соціальних гарантій, що унеможливлюють довільні або багаторазові «перезапуски права на одну й ту саму виплату». 
Прив`язка розміру одноразової грошової допомоги до моменту первинного встановлення інвалідності (з подальшою доплатою у разі підвищення групи чи змін причинного зв`язку — з урахуванням раніше виплачених сум) забезпечує: правову визначеність та рівність підходів для осіб у подібній ситуації; збалансованість приватних і публічних інтересів у сфері соціальних видатків; відповідність моделі «одноразової» виплати її сутнісній природі, що не допускає створення нового первинного юридичного факту щоразу при зміні причинного зв`язку чи інвалідності.
Зобов`язання держави «підтримувати» і «поступово підвищувати» рівень системи не тотожне обов`язку множинного нарахування однієї виплати за різними датами через уточнення причинного зв`язку чи зміни групи інвалідності, а навпаки, вони передбачають запровадження стійких, передбачуваних та фінансово обґрунтованих правил. Запропонований підхід щодо обчислення розміру допомоги, виходячи з прожиткового мінімуму року первинного встановлення інвалідності з можливістю доплати за наявності підстав - відповідає стандартам Європейської соціальної хартії (переглянутою) (ETS № 163), ратифікованої Законом № 137-V від 14.09.2006, не погіршує становища особи (оскільки гарантує отримання більшого розміру шляхом доплати), та водночас унеможливлює необґрунтоване подвійне чи повторне «створення» права на ту саму одноразову допомогу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.09.2025 року у справі №120/845/24,
Відтак, аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів вважає, що право на одноразову грошову допомогу, передбачене Законом № 2011-ХІІ для військовослужбовців має спільну правову природу та мету – надання одноразової державної фінансової підтримки особі у зв`язку з настанням соціального ризику (втрати працездатності) під час виконання обов`язків публічної служби, а джерелом фінансування є Державний бюджет України. З метою уникнення подвійних виплат нормою пункту 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що якщо особа одночасно має право на ОГД за цим Законом та іншими актами, виплата здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Виходячи з положень пункту 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, колегія суддів зазначає, що позивач, який після встановлення у 2021 році ІІ групи інвалідності отримав одноразову грошову допомогу, таким чином реалізувавши право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ІІ групи інвалідності, а тому правові підстави для призначення йому повторно одноразової грошової допомоги у зв`язку із визнанням особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок іншої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відсутні.
Колегія суддів не бере до уваги аргументи позивача про те, що встановлення другої групи інвалідності у 2023 році відбулося зовсім з іншої отриманої травми, що є окремою правовою підставою отримання ОГД згідно ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
В даному випадку, Закон № 2011-ХІІ пов`язує підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги саме із встановленням військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), а не з кожним фактом отриманого поранення (контузії, травми або каліцтва).
В силу вимог абзацу 1 пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Отже, Законом передбачено лише право на отримання військовослужбовцем одноразової грошової допомоги в більшому розмірі (з урахуванням раніше виплачених сум) за наявності двох альтернативних умов, а саме, встановлення вищої групи інвалідності після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) або зміна її причинного зв`язку.
Разом з тим, законодавцем чітко обумовлено, що така інвалідність може бути встановлена у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.
У постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.12.2024 у справі № 240/19209/21 стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, також зроблено висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Наведена правова позиція щодо права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, яка виплачується з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 та Верховним Судом у постанові від 08.04.2024 у справі №240/512/22.
Проте, оскільки органом МСЕК групу інвалідності позивачу залишено без змін (ІІ група), а зміна формулювання причинного зв`язку не дає права позивачу на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.