ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4381/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 (суддя Примак С.А.)
у справі № 904/4381/24 
про неплатоспроможність  ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
23.01.2025 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів. Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну.
29.04.2025 ухвалою господарського суду внесено до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) вимоги наступних кредиторів: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" у розмірі 158 462,72 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово; Акціонерне товариство "Сенс Банк" у розмірі 304 311,63 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово; Акціонерне товариство "Універсал Банк" у розмірі 79 326,08 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово. Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
18.06.2025 до господарського суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією, в якому просив суд затвердити план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 в справі № 904/4381/24.
18.06.2025 до господарського суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про затвердження звіту про винагороду, в якому просив суд:
- затвердити звіт Керуючого реструктуризацією боржника-фізичної особи ОСОБА_1 про нарахування та виплату винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому за виконання повноважень за період з 23.01.20245р. по 13.05.2025 р. становить - 56 018,00 грн
- здійснити виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Юрченко Ользі Миколаївні за період з 23.01.2025 р. по 13.05.2025 становить - 45 420,00 грн. за рахунок авансованих боржником коштів на депозитний рахунок суду.
23.06.2025 до господарського суду надійшло клопотання АТ «ПУМБ» про закриття провадження у справі № 904/4381/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі №904/4381/24 зокрема: 
- задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів арбітражної керуючої Юрченко О.М. від 18.06.2025, з урахуванням клопотання від 11.07.2025 про затвердження плану реструктуризації;
- затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), схвалений на засіданні зборів кредиторів 12.06.2025;
- припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражної керуючої Юрченко Ольги Миколаївни (свідоцтво № 222 від 26.02.2013; 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корп. 3);
- відмовлено у задоволенні клопотання АТ «ПУМБ» про закриття провадження.
- залишено без розгляду звіт керуючого реструктуризацією боржника про нарахування та виплату винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризації.
- здійснено виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Юрченко Ользі Миколаївні (РНОКПП НОМЕР_2 , рахунок: № НОМЕР_3 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (ЄДРПОУ банку 14360570, код банку 305299) за період з 23.01.2025 по 13.05.2025 у розмірі 45 420,00 грн. за рахунок авансованих боржником коштів на депозитний рахунок суду.
Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 про затвердження плану реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким клопотання керуючої реструктуризацією-арбітражної керуючої Юрченко О.Ю. від 18.06.2025 з урахуванням клопотання від 11.07.2025 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника - залишити без задоволення. Клопотання Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» від 23.06.2025 про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 задовольнити. Провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) закрити. 
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- суд першої інстанції норм статті 60 Сімейного кодексу України та частини 3 статі 368 Цивільного кодексу України не врахував та дійшов хибного висновку, що майно, яке зареєстровано за дружиною боржника, не належить боржнику, і він вірно зазначив в декларації про майновий стан про відсутність в нього квартир та автомобіля. За такого судового висновку кредитори позбавлені права на задоволення своїх грошових вимог за рахунок частини майна, яке належить боржнику;
- суд першої інстанції затвердив план реструктуризації боргів боржника, пославшись на приписи ч. 7 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства: господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. Але суд порушив принцип судового контролю та не застосував норму ч. 7 ст. 123 КУзПБ. Боржник за рахунок реалізації належної йому частини майна може розрахуватися з кредиторами у повному (більшому) обсязі. Але боржник факт належності йому майна заперечує. У даній справі боржник свідомо приховав, що йому належить на праві спільної сумісної власності майно. А арбітражний керуючий цей факт підтвердив.
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду. 
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
03.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Решта учасників справи про неплатоспроможність своїм правом на подання відзиву не скористалися.
За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
В судовому засіданні 18.12.2025 брали участь представник кредитора АТ «ПУМБ» та арбітражний керуючий Юрченко О.М.. Інші учасники провадження № 904/4381/24, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У даній справі вже відбулося судове засідання 10.12.2025, на яке представник боржника також не з`явився. 
Також, боржник, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні 18.02.2026 будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, в тому числі в режимі відеоконференції.
Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.
Обставин неможливості вирішення відповідного спору за наявними матеріалами судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи, які не з`явилися.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності. 
Представник кредитора АТ «ПУМБ» в судовому засіданні 18.02.2026 надав свої пояснення щодо доводів та вимог апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність..
Арбітражний керуючий заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення виходячи з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в ході процедури реструктуризації боргів боржника керуючим реструктуризацією факту зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї не виявлено.
18.06.2025 та 11.07.2025 до господарського суду від керуючої реструктуризацією Юрченко О.М. надійшли клопотання про затвердження плану реструктуризації.
До вказаного клопотання доданий протокол № 2 зборів кредиторів від 12.06.2025 у справі №904/4381/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та План реструктуризації боргів у справі № 904/4381/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , який погоджено боржником 03.06.2025 року.
Відповідно до протоколу зборів кредиторів від 12.06.2025 прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника та направлення даного плану до суду на затвердження. 
У плані реструктуризації боргів зазначається, що у ОСОБА_1 майно, яке підлягає реалізації відсутнє (земельні ділянки із кадастровим номером 6522383500:02:008:0554 та 6522383500:02:008:0555 за адресою АДРЕСА_3 , розташовані на окупованій території).
Доходи, які боржник отримує (заробітна плата, пенсія тощо): пенсія у розмірі 14 580,22 грн.
Доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів: пенсійні виплати.
Розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення вимог кредиторів: 6000,00 грн.
Розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо): відсутні.
Розмір матеріальної допомоги, яка щомісяця виділятиметься боржником на утримання сина, який продовжує навчання: 4000,00 грн.
Розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб: 4 580,22 грн.
ОСОБА_1 має заборгованість перед кредиторами, які заявилися у справі про неплатоспроможність:
- Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" у розмірі 158462,72 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово;
- Акціонерне товариство "Сенс Банк" у розмірі 304 311,63 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово;
- Акціонерне товариство "Універсал Банк" у розмірі 79 326,08 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 4 844,80 грн (судовий збір) - позачергово.
Погашення вимог кредиторів здійснюється шляхом сплати коштів на рахунки кредиторів, які офіційно повідомлені боржнику шляхом направлення рекомендованого листа на електронну адресу.
Розмір суми, яка спрощується (списується):
- Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" - 58 387,52 грн;
- Акціонерне товариство "Сенс Банк" - 110 276,43 грн;
- Акціонерне товариство "Універсал Банк" - 27 970,88 грн.
План реструктуризації не передбачає подальшої участі керуючого реструктуризацією.
Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника: 60 місяців. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має можливість відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через виконання схваленого кредиторами та погодженого боржником плану реструктуризації боргів боржника, а тому наявні підстави для затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .
При цьому суд відмовив у задоволенні клопотання АТ "ПУМБ" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ за його необґрунтованістю.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Предметом судового розгляду є питання обґрунтованості рішення суду про введення щодо боржника процедури реструктуризації боргів та відмову у закритті провадження у справі про неплатоспроможність. 
Щодо особливостей правового регулювання інституту неплатоспроможності фізичних осіб, необхідно зазначити, що із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб. 
Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).
Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.
Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
Таким чином, КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 та від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
Подібну позицію розділяє й суд апеляційної інстанції, адже за такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема, передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності. 
Задля ефективної реалізації боржником цього права КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.
Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.
За частиною першою статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника.
Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість (пункт 1 частини другої статті 114 КУзПБ).
Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (частина третя статті 122 КУзПБ).
На результатах таких заходів, за приписами частини сьомої статті 123 та частини першої статті 124 КУзПБ, ґрунтуватиметься план реструктуризації боргів боржника, а у разі виявлення керуючим реструктуризацією та неусунення боржником неповноти/недостовірності інформації у декларації про його майновий стан - рішення про закриття провадження у справі.
Тому, керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.
Апеляційний суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження господарському суду.
За приписами частин першої, другої статті 126 КУзПБ керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського заяву про його затвердження та сам план.
Тож, задля досягнення мети судової процедури реструктуризації боргів боржника керуючий реструктуризацією має забезпечити конструктивну взаємодію сторін щодо опрацювання плану реструктуризації боргів, сприяти у реалізації ними своїх прав та спонукати до виконання обов`язків у строки, встановлені законом чи судом.
Виходячи з наведеного, необхідно наголосити на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог статті 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.
У справі, що переглядається, 12.06.25 відбулися другі збори кредиторів у справі №904/4381/24 шляхом заочного голосування АТ «Сенс Банк» та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та за участі АТ «ПУМБ» у відеоконференції ZOOM. На даних зборах кредиторів було розглянуто звіти арбітражного керуючого про виконану роботу та перевірку декларацій, а також був розглянутий наданий боржником план реструктуризації боргів. 
Відповідно до протоколу № 2 зборів кредиторів, АТ «Сенс банк», якому належить 56 % голосів, прийняв до відома звіти арбітражного керуючого та схвалив наданий боржником план реструктуризації боргів. 
В той же час, кредитори АТ «ПУМБ» та АТ «Універсал банк», які володіють меншістю голосів, відмовилися схвалювати наданий план реструктуризації боргів. Так, АТ «Універсал банк» (15% голосів) повідомив, що готовий розглянути план реструктуризації боргів тільки у разі погашення боржником понад 75% заборгованості. АТ «ПУМБ» (29% голосів) вважає, що арбітражним керуючим було неповно досліджено питання майнового стану боржника та членів його сім`ї. 
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 123 КУзПБ встановлено, що план реструктуризації боргів та зміни до нього вважаються схваленими, якщо їх підтримали всі забезпечені кредитори та не менше 50 відсотків конкурсних кредиторів. 
Беручи до уваги, що АТ «Сенс банк» підтримав наданий боржником план реструктуризації боргів, такий план вважається схваленим зборами кредиторів. Додатково АТ «Сенс банк» уповноважив арбітражного керуючого звернутися до суду із клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 . 
В свою чергу, арбітражним керуючим доведено до відома суду, що поведінка ОСОБА_1 у справі про неплатоспроможність № 904/4381/24 містить ознаки добросовісності. Боржник брав активну участь у розробці двох редакцій плану реструктуризації боргів та при цьому намагався встановити оптимальний баланс інтересів між боржником та кредиторами. Незважаючи на те, що АТ «Сенс банк» на перших зборах схвалив план реструктуризації боргів в першій редакції, боржник ініціював перегляд власного плану реструктуризації задля збільшення суми щомісячних виплат кредиторам та більшого задоволення майнових вимог кредиторів. 
Також, боржником неодноразово надавалися письмові пояснення стосовно свого майнового стану та майнового стану членів родини. За наявними даними, боржник являється пенсіонером по віку та отримує пенсію у розмірі 14 580,22 грн. З даної пенсії, боржником виділяється на задоволення вимог кредиторів грошова сума у розмірі 6 000,00 грн., інша частина коштів йде на утримання сина, який продовжує навчання (4 000 грн) та на задоволення побутових потреб (4 580,22 грн.). Отже, боржник залишив на задоволення своїх побутових потреб кошти, розмір яких трохи перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Враховуючи вищевикладене та наявність протокольного рішення зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність, арбітражний керуючий звернувся 18.06.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про затвердження плану реструктуризації.
Вирішуючи відповідне питання щодо затвердження плану реструктуризації судом враховано, що відповідно до протоколу зборів кредиторів № 2, АТ «Сенс банк», який володіє більшістю голосів, вирішив схвалити наданий боржником план реструктуризації боргів від 03.06.2025. 
За приписами ч. 7 ст. 126 КУзПБ господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. 
Разом з тим, положеннями ч. 8 ст. 126 КУзПБ передбачено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) порушено порядок розроблення, схвалення та погодження плану реструктуризації боргів, встановлений цим Кодексом; 2) умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; 3) при схваленні плану реструктуризації боргів були допущені порушення законодавства, що вплинули на результат голосування; 4) кредитор, який не брав участі в голосуванні чи проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів, доведе, що в разі визнання боржника банкрутом у порядку, визначеному цим Кодексом, його вимоги були б задоволені у розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризації боргів; 5) боржник не погасив борги щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо така заборгованість існувала до моменту подання плану реструктуризації боргів боржника на затвердження до господарського суду; 6) боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом; 7) план реструктуризації боргів не погоджено боржником.
Таким чином, хоча господарський суд і пов`язаний приписами ч. 7 ст. 126 КУзПБ, за якими він зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником, проте, в будь-якому випадку, схвалений боржником і кредитором план реструктуризації повинен бути розроблений в порядку, встановленому цим Кодексом, його умови не повинні суперечити законодавству, мають бути відсутні ознаки того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом тощо.
Верховний Суд у постанові від 29.08.2024 у справі № 918/806/21 наголосив, що особливістю судової процедури реструктуризації боргів боржника є план реструктуризації боргів боржника, метою розроблення якого є відновлення платоспроможності боржника. 
Основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина перша статті 124, пункти 2, 3 частини другої статті 123 КУзПБ).
Відтак, метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині розгляду, так і в частині фактичного погашення вимог в межах процедури. При цьому розроблення проекту плану реструктуризації має здійснюватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника, прийняти рішення про його схвалення та подати на затвердження господарському суду або відхилити його та прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів.
Тож при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/8306/20, від 18.04.2024 у справі № 920/1398/21.
У даному випадку розроблений план реструктуризації боргів був схвалений та погоджений більшістю голосів кредиторів на зборах кредиторів, його умови не суперечать законодавству, а суду не було доведено, що в разі визнання боржника банкрутом у порядку його вимоги були б задоволені у розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризації боргів. Також у боржника відсутні борги по сплаті аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, боржником вчинялись активні дії спрямовані на проведення стосовно нього процедури реструктуризації заборгованості.
Доводи апеляційної скарги цих обставин не спростовують.
Так, слід наголосити, що АТ «ПУМБ» не подавав до Господарського суду Дніпровської області клопотання про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника як і обґрунтованих доказів того, що в разі визнання боржника банкрутом вимоги АТ «ПУМБ» були б задоволені у розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризації боргів, яким передбачено погашення 64 % заборгованості, тобто повністю тіло кредиту, а також значної частини нарахованих відсотків по кредиту.
Водночас, 23.06.2025 від АТ «ПУМБ» надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 904/4381/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Кредитор у вказаному клопотанні зазначав, що не погодив запропонований боржником план реструктуризації боргів боржника і вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ у зв`язку з тим, що боржник у декларації про майновий стан зазначив недостовірну інформацію про належне йому майно.
В обґрунтування своєї позиції АТ "ПУМБ" вказував, що в деклараціях про майновий стан боржника за 2021-2024 роки зазначено, що дружині боржника - ОСОБА_2 належить 5 квартир та автомобіль NSSSAN QASHQAI,1197, 2016 року випуску. 
Норми статті 60 Сімейного кодексу України та частини 3 статі 368 Цивільного кодексу України щодо визначення спільною сумісною власністю майна подружжя, придбаного під час шлюбу, є імперативними.
АТ "ПУМБ" наголошував, що оскільки боржник не довів протилежного, то квартири, які зареєстровані за дружиною боржника у період шлюбу, належать також йому на праві спільної сумісної власності.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, АТ "ПУМБ" просив суд провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрити. 
Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги четвертої КУзПБ свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадіях судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав та з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.
Конструкція ч. 7 ст. 123 КУзПБ побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.
До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
Звідси колегією суддів відхиляються заперечення ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу про можливість звернення із таким клопотанням тільки після відмови суду у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника.
Разом з тим, слід зауважити, що згідно з положеннями Кодексу план реструктуризації боргів боржника розробляється саме задля відновлення платоспроможності боржника. 
У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).
За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог
Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема, закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки. 
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 904/6325/21.
Тому ненадання боржником усіх повних та достовірних відомостей щодо майна, доходів та витрат його та членів його сім`ї, доказів сумлінного виконання обов`язків боржника, зокрема вжиття заходів щодо отримання доходу задля погашення наявної значної заборгованості, не може свідчити про добросовісну поведінку боржника, що є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (див. постанову Верховного Суду від 14.03.2024 у справі № 916/2411/21).
Апеляційний суд зазначає, що пунктом 11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ визначено, що до заяви боржника про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
Згідно з ч. 5 ст. 116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника та членів його сім`ї з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема, шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.
Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи, тому надання повної і достовірної інформації у декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20). 
До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
При цьому положення ст. 3 Сімейного кодексу України не застосовуються, ч. 5 ст. 116 КУзПБ самостійно і вичерпно визначає перелік членів сім`ї боржника (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20). 
Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20 зауважив, що КУзПБ не містить виключень щодо майна боржника та членів його сім`ї, які підлягають включенню у декларацію. Встановлений ст. 116 КУзПБ обов`язок боржника відобразити в декларації свій майновий стан та членів своєї сім`ї не обмежується певним правовим режимом майна боржника та членів його сім`ї, позаяк Розділ ІІІ "Відомості про нерухоме майно боржника та членів його сім`ї" Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність (Наказ Міністерства юстиції України 21.08.2019 № 2627/5) передбачає відображення відомостей щодо майна, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування боржника (п. "А" Розділу ІІІ) та членів сім`ї боржника (п. "Б" Розділу ІІІ). 
Верховний Суд у постановах від 05.06.2024 у справі № 904/2022/23, від 02.10.2025 у справі № 918/1354/23 звертав увагу на те, що декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану і дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.
Як свідчать матеріали справи, при заповнені декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 зазначав інформацію про членів сім`ї, яку він отримав з офіційних джерел (правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри). Відповідно до державних реєстрів та відповіді ГСЦ МВС, майно у вигляді квартир та автомобіля обліковується за ОСОБА_2 . В цих реєстрах було зазначено, що частка власності на майно складає 1/1. При цьому у реєстрах відсутні відомості, які вказують що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до пункту 9 Примітки до Наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність" боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".
Відтак отримання інформації щодо членів сім`ї може здійснюватися боржником альтернативним способом, як безпосередньо від членів сім`ї так і з офіційних джерел. 
Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №904/1454/20 (п. 28.1, 28.2).
Також, інформація, яка міститься в державних реєстрах прав на нерухоме майно, рухоме майно тощо має офіційний характер, тож з метою забезпечення повноти та достовірності відомостей та усунення сумнівів у наявності прихованих активів, така інформація має бути отримана боржником та відображена в декларації про майновий стан, а в подальшому належно перевірена керуючим реструктуризацією задля складання звіту про результати перевірки декларації боржника. При цьому саме на боржникові у справі про неплатоспроможність фізичної особи лежить обов`язок якнайповнішого розкриття суду та його кредиторам інформації про свій майновий стан та стан осіб, зазначений боржником у декларації (див. постанову Верховного Суду від 22.05.2022 у справі № 916/1482/21 (п. 76)). 
Отже, ОСОБА_1 у деклараціях вказав відомості про майно, у відповідності до змісту з державних реєстрів, що не може свідчити про його недобросовісність. 
При цьому варто зазначити, що керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (частина третя статті 122 КУзПБ). 
Перевірка декларацій про майновий стан боржника є однією з основних функцій арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки її мета - встановити повний і достовірний перелік активів та зобов`язань боржника, виявити можливі факти приховування майна та/або доходів боржника.
Звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника є одним із ключових процесуальних документів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки є засобом перевірки добросовісності боржника.
Своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, а отже, сприятиме досягненню компромісу під час узгодження сторонами плану реструктуризації боргів (див. постанови Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 918/1122/23, від 21.05.2025 у справі № 902/333/24).
Поданий керуючим реструктуризацією суду Звіт про перевірку декларацій боржника містить висновок про те, що при перевірці декларації про майновий стан боржника арбітражним керуючим не виявлено подання неповної, чи недостовірної інформації боржником. 
Зокрема, керуючою реструктуризацією не порушувалось питання щодо наявності недоліків у декларації через незазначення режиму спільної сумісної власності подружжя, при тому, що нею був направлений письмовий запит до боржника щодо майнового стану членів його сім`ї, а саме майна, що обліковується за ОСОБА_2 , на який боржником була надана відповідь із документальним підтвердженням. Як було зазначено у відповіді арбітражному керуючому, ОСОБА_2 (дружина боржника) як інвестор придбала за особисті кошти три квартири в АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ). Окрім власних коштів для придбання майна, ОСОБА_2 спромоглася додаткового залучити кошти своїх батьків. Відповідно до письмових пояснень батька ОСОБА_2 , він надав своїй дочці як подарунок грошові кошти у розмірі 50 тис грн. для інвестування в будівництво квартир в АДРЕСА_4 та надав 40 тис грн. як подарунок на купівлю квартири в АДРЕСА_4 . Дані квартири були придбані з метою здачі їх в оренду відпочиваючим в Криму. Таким чином дружина боржника намагалась отримати для себе надійне джерело доходів. Проте у 2014 році відбулась окупація Криму в період якої ОСОБА_2 та її батьки перебували у Кривому Розі і не мали вже змоги потрапити до своїх квартир. В результаті, дружина боржника полишила в квартирах всі документи про право власності та інше своє майно. Також за особисті кошти ОСОБА_2 , які в свою чергу були отримані після продажу квартири за адрес. АДРЕСА_6 та іншого майна, (що було набуте до шлюбу) була придбана квартира для спільного проживання сім`єю. Дане майно неможливо реалізувати у процедурі погашення боргів, оскільки воно є єдиним місцем проживанням боржника та членів його сім`ї, до яких, окрім дружини належать 2 його дітей, один з них є неповнолітнім. 
Письмові пояснення дружини боржника та її батька, які підтверджують вищевказане, наявні у матеріалах справи.
У суду відсутні сумніви у дійсності повідомлених ОСОБА_1 та членами його сім`ї обставин зважаючи на місцезнаходження майна, місце проживання боржника та членів його сім`ї, відсутність доказів відвідування ними Автономної республіки Крим після її окупації та вчинення будь-яких дій щодо користування та розпорядження згаданим за переліком майном.
В свою чергу, з огляду на здійснені керуючим реструктуризацією дії не вбачається і неналежне виконання нею завдань з перевірки майнового стану боржника.
Більше того, як наголошено у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 у справі № 913/192/23 недоліки в роботі арбітражного керуючого щодо належної перевірки декларацій боржника не можуть мати вирішального значення під час вирішення питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Тобто навіть у випадку виявлення певних недоліків в частині перевірки декларації боржника, суд імперативно не зв`язаний обов`язком закрити провадження у справі про неплатоспроможність без дослідження та оцінки усіх обставин, що можуть свідчити про добросовісну поведінку боржника (сумлінна співпраця боржника з керуючим реструктуризацією, активна участь у розробленні плану реструктуризації та визначення якомога кращих умов для кредиторів, відкрита його взаємодія із судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та виконанні покладених на нього обов`язків тощо).
Наведеним у сукупності спростовуються твердження апелянта про намір боржника свідомо приховати від кредиторів та суду належне йому на праві спільної сумісної власності майно, рівно як і можливість задоволення за рахунок вказаного майна вимог кредиторів в повному обсязі.
До того ж, необхідно зважати на те, що встановлення дійсного обсягу спільно нажитого майна подружжя є обов`язковим у процедурі погашення боргів боржника під час розгляду вимог керуючого реалізацією до іншого із подружжя про його поділ (виділення частки боржника зі спільного майна) задля формування ліквідаційної маси та вирішення пов`язаних із цим питань, задоволення за його рахунок вимог кредиторів. Натомість у даній справі більшістю голосів кредиторів було погоджено можливість реструктуризації боргів ОСОБА_1 без застосування процедури погашення боргів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має можливість відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через виконання схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, а тому наявні підстави для його затвердження.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 127 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів. 
З дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені в плані реструктуризації боргів боржника.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Аргументів незгоди з ухвалою суду в частині залишення без розгляду звіту керуючого реструктуризацією боржника про нарахування та виплату винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризації та вирішення питання про здійснення виплати грошової винагороди арбітражному керуючому Юрченко Ользі Миколаївні за період з 23.01.2025 по 13.05.2025 у розмірі 45 420,00 грн за рахунок авансованих боржником коштів на депозитний рахунок суду апеляційна скарга не містить, а судом не встановлено наявність обов`язкових підстав для її скасування.
Суд першої інстанції належним чином проаналізував обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та дійшов правомірного висновку про можливість затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 та відсутність підстав, визначених п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ для закриття провадження у справі № 904/4381/24 про неплатоспроможність.
Порушень або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, у зв`язку з чим відхиляються як необґрунтовані, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі №904/4381/24 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі №904/4381/24 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк". 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 06.04.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко