Справа № 296/4567/25
2-др/296/17/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира
в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.
за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Дударенко Анни Михайлівни про розподіл судових витрат на правничу допомогу та заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Божка Романа Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2026 року частково задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
03 березня 2026 року до Корольовського районного суду м. Житомира засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача ФОП ОСОБА_1 адвоката Дударенко А. М. про розподіл судових витрат позивача на правничу допомогу. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що в позовній заяві зазначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат. Крім того, в заяві від 25 лютого 2026 року нею повідомлено суд про те, що докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані після ухвалення рішення у визначений ЦПК України строк. Витрати на професійну правничу допомогу за ведення в суді справи № 296/4567/25 складають 8 720 гривень. Заявлена до стягнення сума є меншою, ніж заявлена у попередньому розрахунку, оскільки адвокат брала участь у двох засіданнях та подавала заяву з процесуальних питань. Така сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою відносно затраченого часу адвокатом та складності справи, а також співрозмірною з ціною позову. На підставі наведеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 8 720 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
11 березня 2026 року від представника відповідача адвоката Божка Р. О. до суду надійшли письмові заперечення на вищевказану заяву. Представник відповідача заперечує щодо задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вважає заявлений до стягнення розмір витрат завищеним, оскільки фактичний час участі представника позивача в судових засіданнях є меншим ніж заявлено в розрахунку, а вартість підготовки відповіді на відзив є неспівмірним із затраченим часом на його підготовку.
Крім того, 11 березня 2026 року від представника відповідача адвоката Божка Р. О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача. Витрати на правничу допомогу адвоката, що будуть понесені відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи, підтверджено ордером про надання правничої допомоги від 26.07.2025, додатковою угодою від 26.07.2025, актом здавання-приймання послуг з надання правової допомоги від 10.03.2026. Погоджений загальний розмір витрат відповідача на правничу допомогу становить 20 000, які будуть сплачені Адвокатському бюро «Божок та Партнери» згідно рахунку-фактури. Ураховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат, з позивача на користь відповідача належить стягнути 12 036,01 гривень витрат на правничу допомогу.
Судом призначено судове засідання для розгляду заяв сторін про ухвалення додаткового рішення на 20 березня 2026 року.
Представники сторін – адвокат позивача Дударенко А. М. та адвокат відповідача Божок Р. О. надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення такого змісту.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Стороною позивача в якості доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу були надані такі документи:
1) копію договору про надання правничої допомоги № 18 від 13 травня 2025 року;
2) копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 1 від 03 липня 2025 року;
3) копію квитанції від 07 липня 2025 року на суму гонорару 3 360 гривень;
4) копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 2 від 17 листопада 2025 року;
5) копію квитанції від 19 листопада 2025 року на суму 2000 гривень;
6) копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання) послуг № 3 від 14 січня 2026 року;
5) копію квитанції від 21 січня 2026 року на суму гонорару 3 360 гривень;
Відповідно до змісту Акта № 1 приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) адвокат Дударенко А. М. надала клієнту ФОП ОСОБА_1 такі послуги: представництво інтересів клієнта в справі № 296/4567/25, участь у судовому засіданні 03 липня 2025 року, вартість – 3 360 гривень за засідання. Відповідно до змісту Акта № 2 приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) адвокат Дударенко А. М. надала клієнту ФОП ОСОБА_1 такі послуги: представництво інтересів клієнта в справі № 296/4567/25, підготовка відповіді на відзив, вартість – 2 000 гривень. Згідно з Актом № 3 приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) вартість послуг адвоката за участь у судовому засіданні 14 січня 2026 року – 3 360 гривень.
Копіями квитанцій від 07 липня 2025 року, від 19 листопада 2025 року та від 21 січня 2026 року підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 сплатив гонорар адвокату Дударенко А. М. в загальному розмірі 8 720 гривень.
Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс ФОП ОСОБА_1 є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Також суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи, ціною позову та обсягом виконаної адвокатом роботою.
Ураховуючи висновок суду про часткове задоволення позову (39,82 % від ціни позову), то з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 472,3 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо заяви представника відповідача адвоката Божка Р. О. про ухвалення додаткового рішення суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
Суд ураховує, що провадження у справі № 296/4567/25 відкрито ухвалою від 30 вересня 2025 року, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.
17 жовтня 2025 року від представника відповідача адвоката Божка Р. О. надійшли письмові заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року заяву адвоката Божка Р. О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Вказаною ухвалою відповідачу також продовжено строк для подання відзиву до 31 жовтня 2025 року.
31 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Божок Р. О. подав до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
В подальшому ані відповідач, ані його представник в жодне із судових засідань не з`являлись.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідачем не було зазначено в поданих до суду заявах по суті орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, який може понести відповідач у строк, встановлений судом.
Також суд ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23), де зазначено, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
Підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд зазначає, що сторона відповідача не зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявила в ході судового розгляду справи (ані усно, ані письмово) про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат відповідача на правничу допомогу, адвокат Божок Р. О. не зазначає поважності причин, які перешкодили йому подати відповідні докази у визначений законом строк.
Увалюючи додаткове рішення в цій справі, суд дійшов висновку про недоведеність адвокатом Божком Р. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , правових підстав стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 270, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Заяву адвоката Дударенко Анни Михайлівни про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3 472 (три тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 30 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Божка Романа Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира        Лілія ПИЛИПЮК