КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 357/12192/25
провадження № 22-ц/824/4205/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року в складі судді Кошеля Б. І.,

встановив:

27.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.
Подана заява обґрунтована тим, ОСОБА_1 є сином військовослужбовця ОСОБА_4 , який з 16.04.2023 вважається таким, що пропав безвісти під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в м. Бахмут Донецької області. Оскільки вже майже два роки відсутні будь-які відомості щодо місцеперебування військовослужбовця, його син змушений звернутись до суду із заявою про оголошення його батька померлим. 
У ОСОБА_4 з членів сім`ї є брат ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 . 
30.01.2023 солдат ОСОБА_4 вважався таким, що прибув до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у ВЧ НОМЕР_1 . 
З 30.01.2023 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 .
В період з 08.04.2023 по 16.04.2023 солдат ОСОБА_4 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в м. Бахмут Донецької області.
18.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 було сповіщено членів сім`ї ОСОБА_4 про те, що 16.04.2023 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в м. Бахмут Донецької області ОСОБА_4 зник безвісти.
21.04.2023 слідчим відділом Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12023250330000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Станом на дату звернення будь-яких змін, нововиявлених обставин у межах кримінального провадження немає.
Згідно відомостей Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_4 станом на 10.01.2024 обліковується як особа, яка зникла на території бойових дій ( під час бойових дій).
Станом на дату звернення ОСОБА_4 обліковується на сайті МВС як особа, яка зникла безвісти 16.04.2023 у м. Бахмут Донецької області. 
Згідно з даними з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, будь-яка інформація про перебування ОСОБА_4 у полоні відсутня. 
До Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони рф про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров`я та місця утримання. 
Тобто на даний час також відсутні відомості про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин, виїхав за межі України або він переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. 
За фактом зникнення безвісти 16.04.2023 військовослужбовця ОСОБА_4 комісія з службових розслідувань у військовій частині НОМЕР_2 провела службове розслідування, за підсумками якого встановлено, що солдат ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісти 16.04.2023 в м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
З огляду на те, що ОСОБА_4 пропав безвісти 16.04.2023 за обставин, що загрожували йому смертю, внаслідок виконання ним бойових завдань із здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України у складі ВЧ НОМЕР_1 в районі ведення бойових дій в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, а дії щодо його розшуку виявились безрезультатними, у заявника, як сина військовослужбовця, виникла необхідність звернутись до суду із заявою про оголошення його батька померлим. 
Вважає, що в межах даної справи є підстави для задоволення заяви. 
Заявник зазначив, що вказана заява подається з метою державної реєстрації смерті батька, прийняття спадщини та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на викладене просив суд: 
оголосити померлим ОСОБА_4 , громадянина України, жителя м. Жашків Жашківського району Черкаської області; датою смерті ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місцем смерті ОСОБА_4 вважати населений пункт Бахмут Донецької області, Україна. Вважати, що загибель солдата ОСОБА_4 пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року вказану заяву задоволено. 
Суд вирішив оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця села Скибин Жашківського району Черкаської області. Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - місто Бахмут, Донецька область. Вважати, що загибель солдата ОСОБА_4 пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
05.11.2025 ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Свої доводи мотивує тим, що згідно даних «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №367, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за №380/43786, датою початку бойових дій на території населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області є 24.02.2022 року, з 13.12.2023 - тимчасово окупований. 
На тимчасово окупованій території неможливо проводити розшукові дії щодо встановлення з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу. 
У постановах від 26.04.2023 у справі №337/3725/22 від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази: речові докази, у тому числі звуко-і відеозаписи; висновки експертів; копіє лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з ТЦК та СП або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців), заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вважає, що доводи заявника ґрунтується лише на припущеннях того, що ОСОБА_4 загинув, що є порушенням статті 81 ЦПК України. 
09.12.2025 Міністерство оборони України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року скасувати, у задоволенні заяви про оголошення померлим відмовити.
Вважає, що між заявником та братом зниклого безвісти військовослужбовця, який не погоджується із заявою про оголошення брати померлим, існує спір про право, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження. 
Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22.
Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Додатково зазначив, що оголошення його брата померлим може перешкодити в його подальшому розшуку. 
Представник заявника - адвокат Міхєєва Є. Г. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 . 
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2023 року №30, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 було проведено службове розслідування з метою уточнення причин, обставин та умов, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення безвісті 16.04.2023 солдата, за результатами якого складено відповідний акт.
Згідно вказаного акту, 16.04.2023 року о 17:10 год. у м. Бахмут Донецької області солдат ОСОБА_4 зник безвісти під час ведення бойових дій, а саме: штурму ворогом позицій, на яких знаходився солдат ОСОБА_4 . Під час події та на час зникнення безвісти він був повністю споряджений у бронежилет та шолом тактичний. Пошукові заходи щодо знаходження солдата ОСОБА_4 результатів не дали, на зв`язок не виходив, серед евакуйованих, поранених та загиблих не було. Відповідно до службової характеристики, солдат ОСОБА_4 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідає займаній посаді. Дані факти підтверджуються: рапортом від 24.04.2023 року, вх. №5671, командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 , довідкою про подію у військовій частині НОМЕР_1 від 16.04.2023 року №957, витягом з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2023 року №202/2, витягом з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2023 року №8, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року №30 про зарахування солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , службовою характеристикою солдата ОСОБА_4 , поясненнями старшого солдата ОСОБА_6 та старшого сержанта ОСОБА_7 . Причини та умови зникнення безвісті: солдат ОСОБА_4 зник безвісті 16.04.2023 року у місті Бахмут, Донецької області під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Зникнення безвісти не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 21.02.2024 за №1169, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 , в період з 08.04.2023 року по 16.04.2023 року солдат ОСОБА_4 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в м. Бахмут Донецької області.
З витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (за книгою обліку №8 по жож) за 16.04.2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти під час того, як по позиції Лондон противник вів штурмові дії та використовував АГС, ПКМ, АК.
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 21.01.2024 за № 227, з 16.04.2023 солдата ОСОБА_4 визнано таким, що зник безвісті у м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
18.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 було сповіщено членів сім`ї ОСОБА_4 про те, що 16.04.2023 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в м. Бахмут Донецької області солдат ОСОБА_4 зник безвісти.
21.04.2023 року слідчим відділом Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області було розпочато кримінальне провадження відомості, про яке внесено до ЄРДР за №12023250330000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з ЄРДР в межах кримінального провадження №12023250330000118 від 21.04.2023 року
Листом від 28.04.2023 за №1920/51/01-23 слідчим відділенням ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області було повідомлено ОСОБА_1 , що в межах вищезазначеного кримінального провадження проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії. 21.04.2023 року заведена розшукова справа №105023015 працівниками СКП ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з метою встановлення місцеперебування ОСОБА_4 
15.01.2024 року слідчим відділом Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області було винесено постанову про залучення потерпілої сторони, ОСОБА_1 визнано потерпілою стороною в межах кримінального провадження №12023250330000118 від 21.04.2023 року, про що свідчить лист слідчого відділу Бахмутського РВГІ ГУНП в Донецькій області від 15.01.2024 за №813/401/02-2024 року та постанова про залучення потерпілої сторони від 15.01.2024 року.
Згідно із витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240110-452, який сформований 04.10.2024 Міністерством внутрішніх справ України на запит № Л-36766 від 10.01.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
З листа ДП «Український національний центр розбудови миру» Тимчасово окупованих території України Міністерства з питань реінтеграції №06-07/4886 від 03.04.2024 року вбачається, що згідно з даних з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, будь-яка інформація про перебування ОСОБА_4 у полоні відсутня.
Відповідно до листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими №222/км/7269 від 22.04.2024, до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_4 у полоні, стану її здоров`я та місця утримання не надходили.
Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість задоволення поданої заяви. Зазначив, щоз 13.12.2023 м. Бахмут тимчасово окупований російською федерацією. Відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою в даному випадку необхідно обраховувати з 16.04.2023. Заявник звернувся з заявою після спливу строку, встановленого ч. 2 статті 46 ЦК України. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції. 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані виключно на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Відтак предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22,від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (теріторіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)).
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе виключно за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 міститься інформація щодо населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області, а саме: з 24.02.2022 по 12.12.2023 - територія активних бойових дій; з 13.12.2023 з відкритою датою завершення тимчасової окупації - тимчасово окупована російською федерацією територія України.
Оскільки населений пункт Бахмут Бахмутського району Донецької області, де зник безвісті ОСОБА_4 , наразі є тимчасово окупованою територією, висновок про те, що воєнні дії на зазначеній території закінчились, є безпідставним.
Надані заявником на підтвердження обставин ймовірної загибелі ОСОБА_4 докази не дають підстав з надзвичайно великою вірогідністю припускати смерть останнього в певний час і за певних обставин, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для оголошення його померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи обставини, які входять у предмет доказування у даній категорії справ, колегія суддів приходить висновку, що оскаржуване рішення необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10.04.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук