ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/9415/25 
№ провадження 2/646/1292/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О., 

учасники справи: 
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» Титаренко В. В.,
відповідачка ОСОБА_1 ,
розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі 
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в особі представника Титаренка В. В. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року у сумі 42 336,27 гривень.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040, за умовами якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт. 
Розмір кредитного ліміту на дату початку кредитування становив 49 800,00 гривень.
Максимальний ліміт кредиту за договором становить 500 000,00 гривень. 
Відповідно до умов кредитного договору, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов?язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов?язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на кредитний рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за кредитним рахунком, із здійсненням банком договірного списання коштів кредиту з кредитного рахунку у визначених договором випадках, виконанні банком інших операцій за кредитним рахунком відповідно до умов договору. 
Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.
Строк кредиту - 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Продовження строку кредиту є можливим згідно підпункту 2.3.4. пункту 2.3. статті 2 розділу 6 правил.
Дата початку кредитування - 10 травня 2019 року, з кінцевим терміном повного погашення кредиту (з урахуванням пролонгації договору) до 10 травня 2027 року.
Процентна ставка за користування кредитом (в т.ч. за недозволеним овердрафтом) -фіксована та становить 42,0 % річних. 
Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у сумі та умовах, визначених договором.
Однак, усупереч умовам кредитного договору, ОСОБА_1 припинила виконувати взяті на себе договірні зобов`язання - припинила здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно із умовами кредитного договору.
20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення вимоги № 114/2-67-F.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року на загальну суму 42 336,27 гривень, яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом у сумі 42 336,27 гривень.
Ураховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року у сумі 42 336,27 гривень.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка у судові засідання не з`явилась, про дату та час їх проведення повідомлялась належним чином, заяв/клопотань на адресу суду від неї не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідачки у судові засідання та не повідомлення нею про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу за відсутності відповідачки у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
10 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040.
Відповідно до пункту 1.1. заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» банк відкриває картковий рахунок № НОМЕР_1 у гривні, випускає та надає клієнту ПК, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням ПК або її (їх) реквізитів відповідно до правил платіжних систем, правил та тарифів на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб.
У пункті 1.2. сторони погодили, що на умовах цієї заяви з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на кредитний рахунок надати клієнту в межах поточного ліміту кошти у сумі 49 800,00 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.
Відповідно до пункту 1.5 строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Продовження строку кредиту є можливим згідно підпункту 2.3.4. пункту 2.3. статті 2 розділу 6 правил.
Процентна ставка за користування кредитом (в т.ч. за недозволеним овердрафтом) -фіксована та становить 42,0 % річних. 
Відповідно до пункту 3.2 заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму.
Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040 підписано 10 травня 2019 року відповідачкою власноручно.
До позовної заяви позивач надав паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», що підписаний відповідачкою власноручно 10 травня 2019 року.
У паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача визначено: тип кредиту - кредитування поточного рахунку споживача, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів; сума/ліміт кредиту та строк кредитування: з можливістю пролонгації за рішенням кредитодавця від 1 000 до 100 000 гривень - 48 місяців/24 місяці для пенсіонерів за віком; від 1 000 до 500 000 гривень - 48 місяців; від 5 000 до 500 000 гривень - 48 місяців; від 1 000 до 50 000 - 24 місяці.
Стосовно реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - 45,00 % (42% для компаній, визначених кредитодавцем), 42%, 39,9%, 59,9%; тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 100 000,00 гривень - для кредитної картки «Хочу картка», кредитної картки Fishback, кредитної картки Базова, 100 000,00 гривень - для кредитної картки Platinum.
ОСОБА_1 підписала власноручним підписом додаток № 1 до договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року. 
10 травня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040 та отримала у користування платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою про отримання картки від 10 травня 2019 року.
На підтвердження факту надання Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» відповідачці кредитних коштів у розмірі, визначеному заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «кредитна картка» № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року, та фактичного користування останньою кредитними коштами позивач надав виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період з 10.05.2019 по 18.04.2024., відкритому в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 
20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-67-F.
За змістом пункту 2.1. договору на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до статей 512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.
Пунктом 2.3. договору встановлено, що первісний кредитор у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору формує конкретний портфель заборгованості станом на останній день попереднього місяця, повідомляє про його формування та готовність до продажу нового кредитора шляхом направлення йому письмового повідомлення на паперовому носії до 15 числа поточного місяця у спосіб, передбачений пунктом 8.7. договору.
Протягом 5 банківських днів з дати отримання повідомлення від первісного кредитора новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору в порядку, встановленому статтею 3 договору, вказану у повідомленні загальну вартість сформованого портфеля заборгованості, яка визначається, як сумарний розмір фіксованої одиничної ціни кожного права вимоги, що входять до портфеля заборгованості.
Первісний кредитор не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від нового кредитора коштів у розмірі загальної вартості прав вимоги сформованого портфеля заборгованості готує та направляє на підписання новому кредитору в паперовій та одночасно електронній формі реєстр боржників, яким фіксується відступлення прав вимоги за сформованим портфелем заборгованості. Новий кредитор в той же день підписує реєстр боржників, проставляє печатку та повертає первісному кредитору.
Дата підписання реєстру боржників відповідає даті відступлення права вимоги.
Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора.
На підтвердження виконання сторонами умов договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року позивачем надано повідомлення первісного кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № 114/13-52 від 16 квітня 2024 року, адресоване новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», про формування портфеля заборгованості на суму 2 662 001,69 гривня.
Згідно із платіжною інструкцією № 974 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 16 квітня 2024 року було сплачено на рахунок Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості за договором відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року у розмірі 2 662 001,69 гривня.
18 квітня 2024 року сторони договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року підписали та скріпили печатками реєстр боржників.
З реєстру боржників від 18 квітня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року на загальну суму 42 336,27 гривень.
Як доказ обгрунтованості розміру заявленої до стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року, позивач надав складений первісним кредитором розрахунок, зі змісту якого встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 квітня 2024 року становить 42 336,27 гривень та складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у сумі 42 336,27 гривень.
22 квітня 2025 року з вих. № 1-124249 позивачем засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідачки досудову вимогу.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», яке набуло право вимоги у Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.  
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення вимоги № 114/2-67-F.
Дослідивши умови договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20 лютого 2024 року, надані письмові докази та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що первісним кредитором було сформовано портфель заборгованості та направлено новому кредитору відповідне письмове повідомлення про його формування, а новим кредитором у встановлені договором строки сплачено повну вартість сформованого портфеля заборгованості, що підтверджується платіжною інструкцією № 974 від 16 квітня 2024 року.
Після отримання коштів сторони підписали та скріпили печатками реєстр боржників від 18 квітня 2024 року, яким зафіксовано відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору саме дата підписання реєстрів боржників є датою відступлення права вимоги.
Згідно із реєстром боржників до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року на загальну суму 42 336,27 гривень.
Отже, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло статусу нового кредитора та є належним правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за вказаним кредитним договором, право грошової вимоги до боржниці перейшло до позивача на законних підставах.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 

Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 

Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. 

У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. 

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 

Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 

Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. 
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. 
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. 
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. 

Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року. Підписуючи вказаний договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Судом встановлено, що кредитний договір № 010/1609/82/562040 підписано 10 травня 2019 року відповідачкою власноручно.

У заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року сторони погодили, що банк відкриває на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок, та встановлює поточний ліміт у розмірі 49 800,00 гривень.

У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Факт надання банком ОСОБА_1 кредитних грошових коштів відповідно до умов кредитного договору № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року підтверджується випискою по рахунку, що підтверджує початок користування кредитним лімітом у період з 10.05.2019 по 18.04.2024.
Крім того, факт отримання кредитних коштів підтверджує розписка ОСОБА_1 від 19 травня 2019 року про отримання картки, оскільки в той самий день було підписано заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту.
З наданої суду виписки по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 убачається, що у період з 10.05.2019 по 18.04.2024 відповідачка активно користувалась кредитними коштами, зокрема, розраховувалась за товари та послуги, здійснювала перекази коштів, про що свідчать відповідні операції.
Як встановлено із наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_1 станом на 18 квітня 2024 року має заборгованість за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року у розмірі 42 336,27 гривень, з яких 42 336,27 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом.
У період з 14 травня 2019 року по 18 квітня 2024 року позивач нараховував відсотки за ставкою 42,00 % річних.
Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року, а також з огляду на те, що відповідачка систематично вносила грошові кошти у рахунок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вона фактично отримала кредитні кошти у зазначеному розмірі.
Відповідно до пункту 1.5 строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Продовження строку кредиту є можливим згідно підпункту 2.3.4. пункту 2.3. статті 2 розділу 6 правил.
У пункті 1.5. заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/562040 сторони погодили, що строк кредиту - 48 місяців, з 10.05.2019 по 10.05.2027.
Відповідно до пункту 3.2 заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму.
Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
24 квітня 2025 року позивач надіслав відповідачці вимогу про усунення порушень, у якій зазначив загальний розмір заборгованості, що підлягає сплаті, підстави її виникнення, а також запропонував протягом 30 днів з моменту отримання вимоги погасити наявну заборгованість.
Отже, позивачем дотримано встановлений нормами чинного законодавства та умовами укладеного договору порядок реалізації права на пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
Як виснує Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
З наданого позивачем розрахунку встановлено, що нарахування відсотків здійснювалось позивачем до 18 квітня 2024 року, тобто до формування вимоги про дострокове погашення заборгованості та до моменту її направлення відповідачці.
Отже, нарахування відсотків позивачем здійснювалося правомірно, у межах строку дії кредитного договору та до моменту зміни строку виконання зобов`язання у зв`язку з пред`явленням вимоги про дострокове погашення заборгованості. Після зміни строку виконання зобов`язання відсотки за користування кредитними коштами позивачем не нараховувались.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. 
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат суд зазначає таке.

В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень позивачем надано договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року,замовлення № 1384 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 1384 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року.

Згідно із зазначеними вище доказами адвокатом Титаренком В. В. було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» правничі послуги на загальну суму 1 400,00 гривень.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

У частині першій статті 60 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Пунктом 12) частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, пункту 1) частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Відповідно до пункту 1) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ураховуючи те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» задоволено у повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 гривень.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/1609/82/562040 від 10 травня 2019 року у розмірі 42 336 (сорок дві тисячі триста тридцять шість) гривень 27 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст заочного рішення складено 13 квітня 2026 року. 
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», ЄДРПОУ: 39508708, місцезнаходження: вулиця Січових Стрільців, будинок 37/41, місто Київ, 04053; номер телефона: +380442279260, email: office@cityfinance.com.ua;
Представник позивача: Титаренко Владислав Володимирович, адреса: вулиця Січових Стрільців, будинок 37/41, місто Київ, 04053; номер телефона: НОМЕР_4 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_6 .

Суддя О. В. Іщенко