ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1860/25  Номер провадження 33/814/155/26	Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю. А.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., прокурора Кондратенка Г.М., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фелоненка Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фелоненка Г.М., на постанову Подільського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні нею адміністративного правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_1 , обіймаючи з 16 грудня 2020 року до 10 липня 2023 року посаду старшого інспектора з особливих доручень Відділу адміністративної практики Управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання - капітан поліції, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 цього Закону України та суб`єктом правопорушень, визначених ст.172-6 КУпАП відповідно до примітки до вказаної статті, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подала 01 квітня 2024 року о 18 годині 41 хвилині шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.
В апеляційній скарзі адвокат Фелоненко Г.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: пропуск подання ОСОБА_1 декларації на 1 день не призвів до настання будь-яких негативних наслідків для суспільства та за своєю суттю був малозначним, про що стороною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було заявлено відповідне клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідно до ст.22 КУпАП; на момент звільнення ОСОБА_1 із займаної посади діяли норми Закону України «Про запобігання корупції», які встановлювали обов`язок подати декларацію протягом 90 календарних днів із дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, дані норми були змінені 12 жовтня 2023 року іншим Законом України, а відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, міжнарнодно-правового законодавства закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, й до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.
ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про місце, дату й час апеляційного розгляду, в судове засідання вона не з`явилась, клопотань про відкладення судового засідання від неї надходило. Також у судовому засіданні її представник – адвокат Фелоненка Г.М., підтвердив те, що ОСОБА_1 обізнана про місце, дату, час апеляційного розгляду та не заперечує щодо здійснення розгляду апеляційної скарги без її участі.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП України неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Факт того, що ОСОБА_1 , обіймаючи з 16 грудня 2020 року до 10 липня 2023 року посаду старшого інспектора з особливих доручень Відділу адміністративної практики Управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання - капітан поліції, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 цього Закону України та суб`єктом правопорушень, визначених ст.172-6 КУпАП відповідно до примітки до вказаної статті, подала 01 квітня 2024 року о 18 годині 41 хвилині шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, наведені апелянтом доводи щодо неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права є неспроможними.
За змістом ч.1 примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених ч.ч.2, 3 цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.ч.1, 2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, поліцейські.
Щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» (щороку), абз.2 ч.2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) Закону України «Про запобігання корупції» у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року (положення, які містяться в Порядкузаповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування).
Відповідно до вимог ч.1, абз.2 ч.2 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені, зокрема, в п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Законом України №2381-ІХ від 08 липня 2022 року "Про внесення змін до Закону України "Про запобігання корупції" щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану, який набрав чинності 03 серпня 2022 року, розділ ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" було доповнено, зокрема, пунктом 2-7 такого змісту:
«Установити, що суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування».
У подальшому Законом України №3384-ІХ від 20 вересня 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, частину другу ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" викладено в такій редакції:
«Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік".
Цим же Законом у розділі ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" п.2-7 викладено в такій редакції:
«Установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону)».
Таким чином, з 12 жовтня 2023 року здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VІІ Закону України "Про запобігання корупції" було відновлено у повному обсязі. Строк подання особами, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, установлено до 01 квітня наступного року після року припинення діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №817 о/с від 04 липня 2023 року капітана поліції, старшого інспектора з особливих доручень Відділу адміністративної практики Управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 10 липня 2023 року відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за поданим нею рапортом (а.с.23).
Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, починаючи з 01 січня 2024 року мала обов`язок подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік за формою, визначеною Національним агентством, у строк до 01 квітня 2024 року. Тобто останнім днем для вчинення цієї дії ОСОБА_1 було 31 березня 2024 року.
На момент виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо подачі декларації, передбаченого абз.2 ч.2 Закону України «Про запобігання корупції» (тобто починаючи з 01 січня 2024 року), неналежне виконання якого і становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, діяли норми щодо необхідності подачі відповідної щорічної декларації у випадку припинення діяльності в строк до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року. З аналізу ж диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП та норм Закону України «Про запобігання корупції», Закону України №3384-ІХ від 20 вересня 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», вбачається, що орієнтуючись саме на цей проміжок часу, а не на момент звільнення особи з посади, про що йдеться в апеляційній скарзі, необхідно застосувати відповідну редакцію норм Закону України «Про запобігання корупції» щодо порядку й строку подачі декларації. Такий висновок підтверджується і тим, що в п.2-7 розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" поряд із установленням обов`язку подачі в 2024 році (до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року) щорічної декларації за 2023 рік, також визначено і обов`язок подачі в 2024 році декларацій за 2021, 2022 роки у випадку, якщо вони попередньою не подавались, і такі обов`язки стосуються як осіб, які продовжують працювати, так і тих, які припинили свою діяльність.
Більше того, за своїм змістом зміни від 12 жовтня 2023 року до Закону України «Про запобігання корупції» не мають сприйматися як такі, що скасували або відновили обов`язок подачі декларації, адже попередня редакція положень Закону України «Про запобігання корупції» також передбачала наявність у особи обов`язку подачі відповідної декларації, а названі зміни визначили лише інший порядок обчислення строку її подачі та кінцеву дату виконання такого обов`язку.
Даними ж публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відомостей щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - ОСОБА_1 , змісту її щорічної декларації за 2023 рік підтверджено те, що ОСОБА_1 після прпипнення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (2023 рік), 01 квітня 2024 року о 18 годині 41 хвилині (а.с.11-16, 39-42), тобто несвоєчасно, оскільки відповідно до вказаних вище нормативних положень такий обов`язок мав бути нею виконаний до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року.
Поважних причин, які би перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, після припинення діяльності, в апеляційній скарзі не наведено та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.
При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення та в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердила свою винуватість у вчиненні дій, які ставляться їй у вину, просила обмежитись усним зауваженням (а.с.7, 91).
З огляду на викладене вище, підстави для висновку про те, що до ОСОБА_1 було застосовано закон, який не мав зворотної дії в часі, є відсутніми, що спростовує доводи апеляційної скарги.
Ураховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Також необґрунтованими є твердження апелянта, які зводяться до необхідності застосування щодо ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП.
Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності всіх з`ясованих фактів, що вказують на доцільність і необхідність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
При вирішенні питання про те, чи є діяння малозначним, суду необхідно враховувати не тільки фактично заподіяну шкоду, але й те на, що було направлено діяння і до яких втрат могло призвести.
Учинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, пов`язаним із корупцією, передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що було проігноровано ОСОБА_1 , яка за відсутності поважних причин своєчасно не виконала обов`язок щодо подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Родовим об`єктом корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних із корупцією, виступають суспільні відносини, якими визначаються зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, установлений відповідними нормативно-правовими актами. Ці правопорушення суперечать принципам запобігання та протидії корупції, можуть мати наслідком підрив авторитету органів державної влади та місцевого самоврядування.
Ураховуючи наведені вище обставини й те, що строк, який надається для виконання обов`язку, передбаченого абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», є тривалим, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для визнання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення малозначним, у тому числі з урахуванням тривалості пропущеного строку виконання обов`язку щодо подачі відповідної декларації.
Накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу, яке, при цьому, є мінімальним, відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП, із урахуванням принципів співмірності, індивідуалізації за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті адміністративного стягнення, тобто є необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фелоненка Г.М., залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду      О.М. Корсун