Справа №333/2264/26
Провадження №2/333/2854/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О., 
за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21 376,41 грн, а також судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №754535068 на суму 5 500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV636ВВ, тобто кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 5500,00 грн 16.10.2020 на банківську карту №4149-62XX-XXXX-6222 відповідача, яку відповідач вказала у заявці при укладенні кредитного договору.
28.11.2018 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до цього договору факторингу укладено додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги №123 від 02.03.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21 376,41 грн.
Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № б/н від 14.07.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу.
Укладання договорів факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними.
При цьому, право вимоги за кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
Умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Витяги з реєстрів прав вимоги про передачу права вимоги є належними доказами щодо ланцюга відступлень права вимоги за кредитним договором до позивача.
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором.
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам.
Позивач посилається на те, що загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за кредитним договором, становить 21 376,41 грн, яка складається з наступного: 6647,22 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14 729,19 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачки разом із судовими витратами, пов`язаними зі сплатою судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду.
20.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на позовну заяву. Відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в частині нарахування відсотків, водночас визнає наявність основної заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 647,22 грн. та висловлює готовність сплатити зазначену суму у порядку та строки, визначені судом.
У своїх запереченнях відповідач звертає увагу суду на обставини, які об`єктивно вплинули на можливість своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема запровадження карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), що діяли на території України до 30.06.2023 року, а також введення воєнного стану з 24.02.2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідач зазначає, що зазначені обставини спричинили погіршення матеріального становища населення, нестабільність на ринку праці, втрату або відсутність стабільного доходу, що у свою чергу призвело до обмеження можливості належного виконання фінансових зобов`язань.
Крім того, відповідач посилається на те, що м. Запоріжжя віднесене до територій можливих бойових дій відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, що свідчить про наявність об`єктивних факторів, які впливали на можливість належного виконання зобов`язань та виключають умисне ухилення від їх виконання.
Відповідач також зазначає, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом є неправомірним, оскільки відповідно до положень цивільного законодавства та правових позицій Верховного Суду проценти є платою за правомірне користування кредитними коштами та можуть нараховуватися лише в межах строку кредитування. Після спливу строку кредитування правовідносини сторін переходять у площину відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому подальше нарахування процентів є безпідставним.
Також відповідач вказує на відсутність у матеріалах справи належного та допустимого розрахунку процентів із зазначенням періодів нарахування, застосованої процентної ставки та бази нарахування, що позбавляє можливості перевірити правильність їх обчислення. В матеріалах справи, за твердженням відповідача, відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема банківські виписки або інші платіжні документи, які б підтверджували рух кредитних коштів та правильність визначення розміру заборгованості.
Окрім цього, відповідач зазначає, що здійснював платежі на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим твердження позивача про відсутність будь-яких платежів є недостовірним та свідчить про складання розрахунку заборгованості без належної перевірки фактичних обставин справи та без урахування здійснених платежів.
Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не доведено факту належного повідомлення відповідача про наявність простроченої заборгованості або направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, що свідчить про недотримання принципів добросовісності та розумності при реалізації права на судовий захист.
Окремо у запереченнях відповідач заявляє про сплив строку позовної давності, зазначаючи, що кредитний договір укладено у 2020 році, строк виконання зобов`язань настав у тому ж році, тоді як позивач звернувся до суду лише у 2026 році, тобто після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності. У зв`язку з цим відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Підсумовуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів та інших нарахувань, стягнути з відповідача лише фактичну суму основного боргу у розмірі 6 647,22 грн., а судові витрати покласти на позивача.
23.03.2026 року від представника позивача через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечив доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності та зазначив, що перебіг позовної давності був зупинений на період дії карантину та воєнного стану, у зв`язку з чим строк звернення до суду не сплив.
Крім того, позивач вказав, що досудовий порядок врегулювання спору законом не передбачений, а тому його недотримання не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо нарахування процентів за кредитним договором представник позивача зазначив, що відповідач добровільно уклав кредитний договір, був ознайомлений з його умовами, отримав кредитні кошти та частково здійснював платежі, що підтверджує факт існування зобов`язань. Позивач вказав, що проценти нараховувалися відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього, у межах погоджених сторонами процентних ставок, а після спливу строку кредитування — як проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Також позивач зазначив, що відповідач не оспорює факт укладення кредитного договору, не скористався правом відмови від договору у встановлений законом строк та не виконав зобов`язання щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів.
У відповіді на відзив позивач наголосив, що розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов договору, підтверджено документально, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається із суми основного боргу та нарахованих процентів, а також судових витрат.
30.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли заперечення на вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, в яких відповідач зазначає про необґрунтованість та завищеність заявленого розміру витрат, відсутність належних доказів їх фактичного понесення, детального опису виконаних робіт та розрахунку витраченого часу, а також вказує на незначну складність справи і просить суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.
31.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач посилається на сплив строку позовної давності, заперечує правомірність нарахування процентів після закінчення строку кредитування, зазначає про недоведеність розрахунку заборгованості належними доказами, вказує на наявність суперечностей у доводах позивача щодо здійснених платежів та просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, відмовити у задоволенні вимог про стягнення процентів і стягнути лише фактичну суму основного боргу.
02.04.2026 року від представника позивача через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких позивач заперечив доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності, зазначивши, що її перебіг був зупинений на період дії воєнного стану. Також позивач вказав на відсутність обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, належність та допустимість наданих розрахунків заборгованості і правомірність нарахування процентів за кредитним договором відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Крім того, позивач зазначив, що здійснення відповідачем часткових платежів підтверджує існування кредитних правовідносин та визнання боргу, у зв`язку з чим просив суд прийняти додаткові пояснення до уваги та задовольнити позовні вимоги.
02.04.2026 року від представника позивача через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник позивача зазначає про обґрунтованість заявлених витрат на професійну правничу допомогу, посилається на норми цивільного процесуального законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказує на наявність договору про надання правничої допомоги, акту виконаних робіт та погодженого розміру гонорару, а також просить суд врахувати подані пояснення та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором і понесені судові витрати.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, сторони справи в повній мірі скористалися своїми правами, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.
Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, додаткові пояснення позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 16.10.2020 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою про отримання коштів у розмірі 5 500,00 грн.; строк кредитування – 30 днів; дата укладення договору 16.10.2020; договір №754535068; номер картки 4149-62XX-XXXX-6222. З поміж іншого відповідач зазначає свої персональні дані, дані паспорту, електронну адресу, адресу проживання та реєстрації.
16.10.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №754535068 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на суму 5500,00 грн., який підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису персональним одноразовим ідентифікатором MNV636ВВ.
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.4., 1.5., 1.6. та 1.7. договору вбачається, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Сума кредитного ліміту, вказана в п.1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5500 грн. одразу після укладення договору.
Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії договору.
Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).
Істотні умови кредитного договору №754535068 є: Сума кредиту: 5 500 грн. Строк користування кредитом: 30 днів від дати отримання кредиту (п. 1.2). 
 
Процентні ставки: Дисконтна ставка: 0,82% на день від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом строку (п. 1.3). Базова ставка: 1,70% на день від суми кредиту за кожен день користування кредитом у разі перевищення строку кредиту (п. 1.4). 
 
Порядок нарахування процентів. Якщо кредит повертається у строк, застосовується дисконтна ставка. Якщо кредит не повертається у строк, застосовується базова ставка, і позичальник зобов`язаний сплатити різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною ставкою та нарахованою базовою ставкою (п. 1.4). 
 
Пеня за прострочення: 1,3% від залишку кредиту за кожен день прострочення (п. 3.3).
 
Особливості нарахування. Дисконтна ставка діє тільки протягом початкового строку. Перехід на базову ставку не змінює істотні умови договору (п. 4.5).
 
Судом досліджено додаткові угоди до кредитного договору №754535068, укладені між Позичальником ОСОБА_1 та Товариством «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Продовження строків користування кредитом: 
- 01.11.2020 – строк продовжено на 16 днів, процентна ставка 1,65% на день, дія з 15.11.2020; 
- 26.11.2020 – строк продовжено на 25 днів, процентна ставка 1,32% на день, дія з 01.12.2020; 
- 26.12.2020 – строк продовжено на 30 днів, процентна ставка 1,15% на день, дія з 26.12.2020. 
Збільшення суми кредиту: 
- Загальне збільшення на 250 грн (з 5 500 грн до 5 750 грн), дія на весь період дії договору. 
Графік розрахунків за кредитом після додаткових угод: 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 050 грн, нарахований процент 1 441,28 грн, до сплати разом 7 491,28 грн, сукупна вартість кредиту 123,82%; 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 150 грн, нарахований процент 1 460,96 грн, до сплати разом 7 610,96 грн, сукупна вартість кредиту 123,75%; 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 300 грн, нарахований процент 1 490,48 грн, до сплати разом 7 790,48 грн, сукупна вартість кредиту 123,65% (після збільшення на 150 грн); 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 400 грн, нарахований процент 1 510,16 грн, до сплати разом 7 910,16 грн, сукупна вартість кредиту 123,59% (наступне збільшення кредиту); 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 500 грн, нарахований процент 1 459,02 грн, до сплати разом 7 959,02 грн, сукупна вартість кредиту 122,44% (після збільшення на 100 грн); 
- 15.11.2020 – сума кредиту 6 700 грн, нарахований процент 1 496,74 грн, до сплати разом 8 196,74 грн, сукупна вартість кредиту 122,33% (після збільшення на 200 грн).
Відповідно до досліджених документів, всі додаткові угоди набирали чинності з дати їх підписання та є невід`ємною частиною кредитного договору №754535068.
Розрахунок процентів.
 
За дисконтною ставкою (0,82% на день). Сума кредиту: 5 500 грн. Строк: 30 днів. Процент на день: 5 500 ? 0,0082 = 45,1 грн/день. Загальна сума процентів за 30 днів: 45,1 ? 30 = 1 353 грн. До сплати разом із сумою кредиту: 5 500 + 1 353 = 6 853 грн.
 
За базовою ставкою (1,70% на день), у разі прострочення. Сума кредиту: 5 500 грн. Строк перевищено, наприклад, 10 днів прострочення. Процент на день: 5 500 ? 0,017 = 93,5 грн/день. Загальна сума за 10 днів прострочення: 93,5 ? 10 = 935 грн 
 
Разом із дисконтом. Дисконтна сума за 30 днів: 1 353 грн. Базова різниця за 10 днів: (93,5 ? 45,1) ? 10 = 484 грн. Всього до сплати: 5 500 + 1 353 + 484 = 7 337 грн.
Пеня за прострочення. Пеня: 1,3% від залишку кредиту на день. Наприклад, залишок 5 500 грн, прострочення 10 днів: 5 500 ? 0,013 ? 10 = 715 грн.
Разом із кредитом і процентами: 5 500 + 1 353 + 484 + 715 = 8 052 грн
Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, порядку укладання фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг, порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також алгоритму дій та довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, встановлено, що: Позичальник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Телефон: НОМЕР_2 , Договір: № 754535068 від 16.10.2020, Одноразовий ідентифікатор: MNV636BB, Дата відправлення: 16.10.2020, 19:51:01, Дата введення в систему: 16.10.2020, 19:51:16, Сума кредиту: 5 500 грн 00 коп., Строк користування: 30 (тридцять) днів.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
Відповідач визнає основний борг у сумі 6 647,22 грн, проте заперечує правомірність нарахування відсотків. 
Суд встановив, що кредитний договір №754535068 укладено добровільно, відповідач була ознайомлена з умовами договору, в тому числі з процентною ставкою та механізмом нарахування відсотків за користування кредитом. 
Умови кредитного договору щодо процентів. Дисконтна ставка: 0,82% на день протягом строку користування кредитом (30 днів). Базова ставка: 1,70% на день у разі прострочення повернення кредиту. Пеня за прострочення: 1,3% на день від залишку кредиту (п. 3.3 договору). Розрахунок процентів за 30 днів користування кредитом.
Тіло кредиту: 5 500 грн. 
Щоденний процент за дисконтною ставкою: 5 500 ? 0,0082 = 45,1 грн/день. 
Загальна сума за 30 днів: 45,1 ? 30 = 1 353 грн. 
Разом із тілом кредиту: 5 500 + 1 353 = 6 853 грн. 

Базові відсотки за 30 днів прострочення. Різниця між базовою та дисконтною ставкою: 5500?(0,017?0,0082)=5500?0,0088=48,4 грн/день. 
За 30 днів прострочення - 48,4?30=1452 грн.
Сума разом з дисконтом складає - 6853+1452=8305 грн.

Пеня за 30 днів прострочення - 5500?0,013=71,5 грн/день та в 71,5?30=2145 грн.
Загальна сума до сплати після 30 днів прострочення - 8305+2145=10450 грн.
Цей розрахунок підтверджує правомірність вимоги позивача щодо процентів, оскільки відсотки нараховані відповідно до умов договору та додаткових угод, які набрали чинності з моменту підписання. 
Відповідно до п. 1.4 та 4.5 договору, після закінчення первісного строку користування кредитом, процентна ставка переходить на базову у випадку прострочення. 
Це не змінює істотні умови договору, а лише встановлює порядок нарахування процентів за прострочення. 
Суд не погоджується з доводами відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків, оскільки:
- кредитні зобов`язання були добровільно прийняті; 
- процентні ставки визначені договором і підтверджені додатковими угодами;
- нарахування здійснено за встановленими договорами правилами. 
Спростування доводів щодо спливу строку позовної давності. Відповідач посилається на трирічний строк позовної давності (ст.257 ЦК України). 
Позивач правильно вказує, що строк позовної давності перебував у стані зупинення, на період дії карантину COVID-19; на період воєнного стану, введеного 24.02.2022 р. 
Тому момент звернення до суду 02.03.2026 року є правомірним і строк позовної давності не сплив. 
Доводи відповідача про сплив строку позовної давності не підлягають задоволенню.
Спростування доводів щодо відсутності доказів розрахунку. Позивач надав - кредитний договір і додаткові угоди; реєстри прав вимоги та акти прийому-передачі; довідки інформаційної системи про нараховані суми та дати; розрахунок заборгованості із врахуванням дисконту, базової ставки та пені. 
Відповідач не надав жодних документів, що спростовують нарахування процентів або підтверджують її платежі. 
Суд визнає розрахунок позивача належним і допустимим доказом розміру заборгованості.
Поміж іншого, судом досліджено перехід права вимоги за кредитним договором: первісний кредитор відступив право грошової вимоги до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (реєстр прав вимоги №123 від 02.03.2021), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило це право до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023), а згодом право вимоги перейшло до позивача на підставі договору факторингу №11/07/25-Е та реєстру боржників від 14.07.2025. Суд установив, що всі документи належно оформлені, правомірність відступлення права вимоги підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників і не суперечить чинному законодавству.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦІК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Твердження відповідача про відсутність правових підстав для переходу права вимоги є безпідставними, оскільки позивачем надано договори факторингу, реєстри прав вимоги та акти приймання-передачі, які підтверджують безперервність переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача у встановленому законом порядку.
Згідно ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відомості про добровільну сплату боргу новому кредитору відповідачем відсутні. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.
Згідно ч.1 ст.3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, дослідивши матеріали справи, позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», відзив та заперечення відповідача ОСОБА_1 , додаткові пояснення сторін, кредитний договір №754535068 від 16.10.2020, додаткові угоди до нього, реєстри прав вимоги та акти прийому-передачі, встановив наступне.
ОСОБА_1 добровільно уклала кредитний договір із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 5 500 грн строком на 30 днів та була ознайомлена з умовами договору, у тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитом. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав кошти у повному обсязі.
Суд встановив, що умовами договору визначено порядок нарахування процентів: дисконтна ставка 0,82% на день протягом строку користування кредитом, базова ставка 1,70% на день у разі прострочення повернення кредиту та пеня за прострочення 1,3% від залишку кредиту на день. На підставі наданих позивачем розрахунків встановлено, що за 30 днів користування кредитом за дисконтною ставкою нараховано 1 353,00 грн процентів. У разі прострочення виконання зобов`язання за кредитом за 30 днів базові відсотки склали 1 452,00 грн, а пеня за прострочення – 2 145,00 грн. Таким чином, загальна сума нарахованих процентів та пені становить 10 450,00 грн.
Відповідач визнає основний борг у сумі 6 647,22 грн, проте оспорює правомірність нарахування процентів та пені. Суд встановив, що нараховані суми відповідають умовам кредитного договору та додаткових угод, які набрали чинності з моменту підписання. Розрахунок позивача є належним доказом і підтверджує правомірність заявленої суми заборгованості.
Суд також дослідив перехід права вимоги за кредитним договором: первісний кредитор відступив право грошової вимоги до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» – до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом право вимоги перейшло до позивача на підставі договору факторингу та реєстру боржників. Усі документи належним чином оформлені, відступлення прав вимоги є правомірним та не суперечить законодавству.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має законне право вимоги, а нараховані проценти та пеня за користування кредитом відповідають умовам договору. Розрахунок заборгованості є належним доказом і підтверджує правомірність заявлених сум. Витрати на судовий збір та правничу допомогу підтверджені відповідними документами та є обґрунтованими.
Таким чином, з огляду на добровільне визнання відповідачем частини боргу, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, зокрема у частині основного боргу та нарахованих процентів і пені.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Саме на суд покладено обов`язок підчас ухваленні рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; чиє інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч.3 ст.263 ЦПК України).
Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить – 17 097,22 грн. (основний борг за кредитним договором №754535068 від 16.10.2020 у сумі 6 647,22 грн + нараховані проценти та пеню за користування кредитом у сумі 10 450,00 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2127,19 грн. (17097,22 грн. - сума задоволених вимог:50056,56 грн.=0,7989 х 2662,40 грн.).
Що стосується витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На виконання вказаних вимог закону позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду, укладені з Адвокатським бюро «Соломко та партнери», Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 20/08/25-01 від 20.08.2025, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу на суму 7000 грн. 
Оскільки позов задоволено частково на 79,98%, витрати на правничу допомогу підлягають пропорційному стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 5598,60 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 137, 141 ЦПК України, суд – 
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ-42986956 заборгованість за Кредитним договором №754535068 від 16.10.2020 у розмірі 17097 (сімнадцять тисяч дев`яносто сім) гривень 22 копійок, в решті позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ-42986956 судовий збір в сумі 2127,19 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5598,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 07.04.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська