ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/1442/23     Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/314/26     Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року  м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Радченка С.В.,
секретар Середюк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник, адвокат Забальський Юрій Петрович на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Сікори О.О., зі складенням повного рішення 14 листопада 2025 року, у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , Комуністичної партії України, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст позовних вимог.
14 вересня 2023 року Міністерство юстиції України (далі-Мін`юст, позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації.
Позов мотивований тим, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022 року, заборонено діяльність КПУ та передано майно, кошти та інші активи КПУ, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. 
У ході виконання Мін`юстом судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів КПУ, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави встановлено, що після подання у 2014 році позовної заяви Мін`юсту, КПУ відчужене належне їй майно на користь ОСОБА_1 на підставі договору дарування, який на думку позивача є фіктивним, і на підставі цього підлягає визнанню недійсним. 
Зазначає, що набувачем спірного майна став ОСОБА_1 , який згідно із інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є членом керівних органів Високопільської районної партійної організації Комуністичної партії України (код ЄДРПОУ: 32907841). Тому вважає, що сторони оспорюваного договору були обізнаними, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж передбачено цим договором, тобто між сторонами укладено фіктивний правочин, який спрямований не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна у державну власність, тобто уникнення застосування наслідків заборони діяльності КПУ.
У зв`язку з наведеним проситьвизнати недійсним договір дарування житлового будинку загальною площею 64,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 446897965218, укладений 05.09.2014 року між Комуністичною партією України (далі КПУ) та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т. Ю. та зареєстрований за № 1714 і скасувати державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково. 
Суд вирішив:
Скасувати державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 64,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 446897965218;
У задоволенні вимоги позивача про визнання договору дарування житлового будинку недійсним – відмовити;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України судові витрати в розмірі 3355 грн;
В іншій частині судові витрати понесені позивачем покласти на позивача. 
Вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за ордером, адвокат Забальський Ю. П., подав апеляційну скаргу, сформувавши її 08.01.2026 року в системі «Електронний Суд», в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2025 року у справі 650/1442/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 та Комуністичної партії України про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації відмовити повністю. Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, покласти на позивача.
Зокрема вказав, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам, які підтверджують реальний характер договору дарування, а не його фіктивність, а саме: відповідач ОСОБА_1 після набуття права власності відкрито й добросовісно користувався нерухомим майном за його цільовим призначенням та проживав у ньому разом із сім`єю, що підтверджується записами домової книги; відповідач у встановленому порядку отримав земельну ділянку для обслуговування будинку згідно з рішенням Високопільської селищної ради від 04 лютого 2016 року. Як зазначив скаржник, реальне володіння та використання майна підтверджується також фактом пошкодження спірного будинку внаслідок збройної агресії РФ у 2022 році. На його думку, вказані обставини, на які посилався відповідач, прямо спростовують висновок суду про укладення правочину «лише для виду, без наміру на реальне передання майна» та його фіктивний характер у розумінні статті 234 ЦК України.
Також зазначив, що суд неправильно застосував ст.228 ЦК України, а саме помилково кваліфікував правочин як нікчемний з підстав порушення публічного порядку. При цьому вказав, що спірний договір було укладено 05.09.2014 року відповідно до вимог чинного на той момент законодавства, посвідчено нотаріально і зареєстровано в установленому порядку. Подальша заборона діяльності партії та обґрунтування судом нікчемності договору на підставі прецеденту Верховного Суду (справа № 924/971/23) не може скасовувати чинності реального правочину, який створив реальні правові наслідки та ґрунтувався на конституційних гарантіях права приватної власності (ст.41 Конституції України).
Зазначив, що суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що Міністерство юстиції України, згідно з Порядком переходу майна у власність держави, має повноваження лише здійснювати розшук майна, складати переліки та забезпечувати виконання рішення суду про передачу активів, але не ініціювати судові спори щодо оспорювання правочинів, які були укладені до заборони партії. Відтак, на думку скаржника, має місце відсутність компетенції позивача.
Також зазначив, що суд порушив норми процесуального права, що вплинуло на правильне вирішення справи, а саме неправильне визначення ціни позову та судового збору: суд безпідставно визначив позовні вимоги як немайнові, тоді як позов фактично заявлено щодо нерухомого майна – житлового будинку. Відповідно до ст.176 ЦПК України такий спір є майновим і судовий збір мав визначатися, виходячи з дійсної вартості майна. Однак, вказав, позивач не додав до позову документів, що підтверджують сплату судового збору в належному розмірі, що, відповідно до ст.185 ЦПК України, мало стати підставою для повернення позовної заяви. Суд же безпідставно відхилив цей довід відповідача, порушивши вимоги ЦПК України.
Позиція інших учасників процесу.
Від представника Мін`юсту, Шейхудінова Ю.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14.11.2025 в цивільній справі № 650/1442/23 залишити без змін, покликаючись на його законність та обґрунтованість.
Явка учасників справи до суду апеляційної інстанції.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Забальський Ю.П. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав з підстав в них викладених, просив скаргу задовольнити.
Представник Міністерства юстиції України, Шейхудінов Ю.М. приймаючи участь в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, покликаючись на законність та обгрунтованість судового рішення.
Комуністична партія України повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, яке повернуто до суду апеляційної інстанції 03.04.2026 р. з відміткою "Укрпошти" "адресат відсутній".
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце рогляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За викладених обставин, апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутності не з`явлених учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Позиція апеляційного суду 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, ніким із учасників справи не оскаржується, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині задоволених позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню є огляду на таке.
Обставини справи.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, слідує, що 11.07.2014 р. Окружний адміністративний суд м. Києва відкрив провадження у справі № 826/9751/14 за позовом Мін`юсту та Державної реєстраційної служби України до КПУ про заборону діяльності політичної партії у зв`язку з порушенням статті 5 Закону України від 05.04.2001 № 2365-ІІІ «Про політичні партії в Україні».
05 вересня 2014 року Комуністична партія України в особі уповноваженого представника, ОСОБА_2 (дарувальник) уклала з ОСОБА_1 (обдарований) нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку.
Відповідно до п.1 цього договору дарувальник передав безоплатно у власність обдарованого, а обдарований прийняв у власність від дарувальника житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний житловий будинок належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Високопільського районного територіального округу Херсонської області Ковальовим С.В. 11 жовтня 2010 року за реєстровим номером №770, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 22.10.2010 року за реєстраційним номером 30980776, номер запису 8, в книзі 2 (п.3 договору)
За положеннями п.5,10 договору сторони оцінили дар в 88531,00 грн та визначили, що право власності на житловий будинок, який дарується, виникає у обдарованого з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору.
Таким чином, встановлено, що Комуністична партія України на підставі договору дарування безоплатно передала належне їй майно фізичній особі – ОСОБА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 вересня 2014 року, відомості внесено до Реєстру приватним нотаріусом Ковальчук В.М. 01 вересня 2014 року, індексний номер рішення: 15482110 (а.с. 16-18, Т. 1).
Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комуністична партія України, код ЄДРПОУ 00049147, як юридична особа перебуває в стані припинення з 04 серпня 2022 року.
Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, заборонено діяльність КПУ та передано майно, кошти та інші активи КПУ, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем факту того, що укладення безоплатного договору дарування між сторонами відбулося після порушення судової справи щодо заборони політичної діяльності КПУ, набувачем майна КПУ став ОСОБА_1 , який на той час входив до складу керівних органів Високопільської районної партійної організації Комуністичної партії України, що свідчить про пов`язаність осіб правочину та спільну реалізацію ними волевиявлення на свідоме зловживання правом на шкоду іншій особі, оскільки діючи недобросовісно та зловживаючи правами, мали спільний умисел на використання правочину з укладення договору дарування виключно з метою уникнення звернення стягнення на майно КПУ внаслідок заборони діяльності його партії за рішенням суду. 
За таких обставин суд кваліфікував оспорюваний правочин як такий, що не був спрямований на реальне настання ним правових наслідків, тобто як фіктивний правочин. Суд також дійшов висновку про наявність підстав про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно. 
Втручання у право власності відповідача суд вважав в даному випадку пропорційним та справедливим. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до положень ст.21 Закону України «Про політичні партії в Україні», заборона діяльності політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск її керівних органів, обласних, міських, районних організацій і первинних осередків та інших структурних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії, а також прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, та його територіальними органами рішень про припинення політичної партії та її структурних утворень відповідно;
у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається в рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм виконання рішення суду про заборону політичної партії в частині переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, визначає Порядок переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2022 року №896 (далі Порядок)
Згідно з п.2 Порядку після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, у резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави, Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема, за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст; 
Мін`юст залучає Агентство з розшуку та менеджменту активів (далі – АРМА) до виявлення та розшуку майна політичної партії шляхом надсилання до АРМА запиту, який містить, зокрема, опис інформації, що запитується, повне найменування, ідентифікаційний код політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень згідно з Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України, копію рішення суду;
АРМА здійснює заходи з виявлення та розшуку майна політичної партії відповідно до змісту запиту в межах повноважень, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», та з урахуванням ступеня фактичного доступу до джерел даних, що перебувають у розпорядженні третіх осіб;
за результатами вжитих заходів з виявлення та розшуку майна політичної партії АРМА подає Мін`юсту відомості про виявлене та розшукане майно політичної партії.
Відповідно до п.3 вказаного Порядку за результатами заходів із розшуку майна політичної партії Мін`юст складає та затверджує перелік майна політичної партії, переданого у власність держави. У разі виявлення майна політичної партії після затвердження переліку майна Мін`юст невідкладно вносить до нього відповідні зміни.
Згідно з п.4 зазначеного Порядку у разі коли перелік майна містить відомості про цінні папери, корпоративні права, нерухоме або рухоме майно (крім об`єктів права інтелектуальної власності, земельних ділянок та коштів), то уповноваженим органом управління таким майном є Фонд державного майна. Мін`юст протягом 10 робочих днів з дня затвердження переліку майна надсилає його копію та копію рішення суду Фонду державного майна як уповноваженому органу управління цим майном. Фонд державного майна після отримання від Мін`юсту копії переліку майна та копії рішення суду протягом 10 робочих днів вживає заходів до державної реєстрації речових прав на таке майно та/або заходів з прийняття до сфери свого управління відповідних цінних паперів, корпоративних прав.
Отже, до моменту затвердження Мін`юстом переліку майна політичної партії, переданого у власність держави, органом, уповноваженим забезпечувати перехід такого майна у власність держави (зокрема і в разі необхідності звернення до суду) є Мін`юст.
Мін`юст звертаючись до суду із даним позовом вказував, шо у ході виконання Мін`юстом судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів КПУ, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави встановлено, що після подання у 2014 році позовної заяви Мін`юсту, КПУ відчужене належне їй майно на користь ОСОБА_1 на підставі договору дарування, який на думку позивача є фіктивним, і на підставі цього підлягає визнанню недійсним. 
Таким чином, оскільки саме на Міністерство юстиції України покладені повноваження щодо вжиття заходів по розшуку майна КПУ, заінтересованою особою у спірних правовідносинах є Мін`юст, позов поданий ним спрямований на повернення майна у власність КПУ з подальшим його передання у власність держави, а відтак Мін`юст є належним позивачем у цій справі.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги в частині неналежності позивача апеляційний суд відхиляє, як безпідставні.
Неприйнятними є доводи апеляційної скарги і в частині тверджень скаржника щодо помилковості висновків суду про скасування права власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості.
Згідно з положеннями ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Статтею 14 Закону України «Про політичні партії в Україні» визначено, що держава гарантує політичним партіям право на кошти та інше майно для здійснення своїх статутних завдань. Політичні партії є неприбутковими організаціями. Політичні партії для здійснення своїх статутних завдань мають право на власне рухоме і нерухоме майно, кошти, обладнання, транспорт, інші засоби, набуття яких не забороняється законами України.
Використання належного політичній партії майна (коштів) не з метою реалізації її статутних завдань суперечить приписам ст.14 Закону України «Про політичні партії в Україні». Це означає, що відчуження майна політичної партії повинно відповідати публічним цілям партії, тобто фінансувати її політичну, організаційну чи соціальну діяльність.
Згідно з ч.1 ст. 23 Закону України «Про політичні партії в Україні» політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстраційного свідоцтва в порядку, встановленому цим та іншими законами України.
Рішення про реорганізацію чи саморозпуск приймається з`їздом (конференцією) політичної партії відповідно до статуту політичної партії. Одночасно з прийняттям такого рішення з`їзд (конференція) політичної партії приймає рішення про використання майна та коштів політичної партії на статутні чи благодійні цілі (частина друга статті 23 Закону України «Про політичні партії в Україні»).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що майно, що належить політичній партії, повинно використовуватися з метою реалізації статутних завдань політичної партії, таке майно може передаватися на благодійні цілі лише у разі припинення діяльності політичної партії шляхом реорганізації чи саморозпуску.
Законодавство виключає можливість розподілу майна, що належить політичній партії як неприбутковій організації, між її засновниками або учасниками (членами). Учасники політичних партій не мають майнових прав на майно політичної партії, навпаки, вони вносять обов`язкові членські внески на створення та діяльність партії. Майно політичної партії не може переходити її членам, у тому числі і у разі припинення діяльності політичної партії.
Матеріалами справи підтверджується, що обдарований за оспорюваним правочином ОСОБА_1 , на момент укладення спірного договору дарування, був у складі керівних органів Високопільської районної партійної організації Комуністичної партії України, а відтак, майно політичної партії було безоплатно відчужено особі, яка займала одну з керівних посад районної партійної організації КПУ.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі дії сторін оспорюваного правочину свідчить про їх недобросовісну поведінку, а укладення спірного договору дарування спрямоване на збереження контролю над майном політичної партії.
Вбачається, що оспорюваний договір дарування укладений 05.09.2014, тобто вже після відкриття провадження (11.07.2014р.) у справі № 826/9751/14, а тому КПУ будучи достовірно обізнаною про звернення Мін`юсту з позовом про заборону діяльності КПУ мала б усвідомлювати наслідки можливого задоволення адміністративного позову (втрата контролю над майном та іншими активами партії). Внаслідок вчинення правочину відбулося відчуження майна, призначеного для здійснення статутної діяльності політичної партії, всупереч закону, з умислом на укладення правочину з протиправною метою.
Оскільки судом встановлено, що при укладенні оспорюваного правочину, були порушені вимоги закону в частині розпорядження майном політичної партії, діяльність якої заборонена судовим рішенням, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що такий договір є нікчемним з моменту його вчинення, а тому порушене право підлягає захисту шляхом повернення відчуженого майна, шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 64,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 446897965218.
Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом того, що фактичні обставини підтверджують реальний характер договору дарування, а не його фіктивність (відповідач ОСОБА_1 після набуття права власності відкрито й добросовісно користувався нерухомим майном за його цільовим призначенням та проживав у ньому разом із сім`єю, отримав земельну ділянку для обслуговування будинку, пошкодження спірного будинку внаслідок збройної агресії РФ у 2022 році тощо).
При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, той факт, що відповідач фактично користувався спірним будинком після набуття на нього права власності, жодним чином не спростовує висновки суду щодо фіктивності укладеного правочину та відсутності законних підстав для відчуження майна політичної партії. Саме по собі подальше фактичне користування будинком не свідчить про наявність правової мети під час укладення договору, а тому, на думку суду, не може ставити під сумнів установлені судом підстави для застосування наслідків недійсності правочину.
Також підлягають залишенню поза увагою й посилання скаржника на помилковість кваліфікування судом правочину як нікчемного з підстав порушення публічного порядку.
При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, укладення безоплатного договору дарування у період судового процесу у справі № 826/9751/14 щодо заборони діяльності КПУ не відповідає цілям політичної партії, визначеним ст.14 Закону України «Про політичні партії в Україні», відповідно до якої: майно партії використовується виключно для здійснення її статутної діяльності; відчуження майна можливе лише для забезпечення таких цілей; у разі припинення діяльності партії її майно не може бути розподілене між членами або передане окремим фізичним особам. 
Тому дарування нерухомого майна фізичній особі – ОСОБА_1 – не є статутною, політичною чи організаційною діяльністю партії, не має зв`язку із забезпеченням її суспільної функції та суперечить приписам ст.14 Закону України «Про політичні партії в Україні». 
З огляду на викладене, на думку суду, правочин дарування житлового будинку, укладений 05 вересня 2014 року між Комуністичною партією України та ОСОБА_1 , є нікчемним відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України та таким, що порушує публічний порядок.
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять в собі підстав для його скасування, не можуть бути прийняті до уваги й доводи скаржника про те, що суд порушив норми процесуального права, що вплинуло на правильне вирішення справи, а саме неправильне визначення ціни позову та судового збору, зокрема, що суд безпідставно визначив позовні вимоги як немайнові, тоді як позов фактично заявлено щодо нерухомого майна – житлового будинку.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Повний текст постанови складено 20.04.2026 року.
Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Забальського Юрія Петровича, який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча   Л.В. Базіль

Судді:         В.О. Бездрабко

С.В.Радченко