УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 285/6497/25	Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.	
Категорія 156	Доповідач Скітневська О.М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Скітневської О.М., з участю захисника Бистрицького Максима Олексійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бистрицького М. О. на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.
Згідно з постановою судді місцевого суду 20.11.2025 о 21 год. 34 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Бистрицький М.О. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначає про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а наявна в матеріалах справи постанова, складена відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, не доводить факту керування транспортним засобом. Зазначає, що з відеозапису не можливо встановити ні марки, ні моделі транспортного засобу, ні державного номерного знаку, ні осіб, які керували транспортним засобом. Сам відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 знаходиться в службовому автомобілі, при цьому, на відео не відображено ні керування транспортним засобом, ні моменту зупинки. Вважає, що працівники поліції не мали повноваження запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки не було обов`язкової умови - керування транспортним засобом.
В судовому засіданні адвокат Бистрицький Максим Олексійович подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 2 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи участь в судовому засіданні адвоката Бистрицького М.О., відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим проводити апеляційний розгляд на підставі положень частини шостої статті 294 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 20.11.2025 убачається, що 20.11.2025 о 21 год. 34 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen EOSд.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №518878 від 20.11.2025, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.3);направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.4);копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6192690 від 21.11.2025, винесеної відносно водія ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.10); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.12).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Щодо апеляційних доводів захисника апеляційний суд зазначає наступне.
На відеозаписі, доданому до протоколу, зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, та пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Драгер або в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 повідомив, що він відмовляється. В подальшому поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи він розуміє наслідки, на що останній повідомляє, що не розуміє. Після цього поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та повторно запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів: «Не бажаю».
В судовому засіданні суду першої інстанції 05.02.2026 ОСОБА_1 надав пояснення, що керував того дня транспортним засобом, його зупинили, він запитав причину зупинки, поліцейські відповіли, що увімкнув дальнє світло фар. Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, суд не перекручував пояснення ОСОБА_1 , який особисто визнав в суді першої інстанції факт керування автомобілем, що підтверджується протоколом та записом судового засідання. 
З урахуванням наведеного, подальші дії працівників поліції вчинені у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6192690 від 21.11.2025, винесена відносно водія ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП,додана до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказом у сукупності з іншими матеріалами справи відповідно до ст.256 КУпАП, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обгрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, яким було надано оцінку відеозаписам, які відповідають вимогам ст.251 КУпАП та не мають ознак переривання чи монтування, як належним та допустимим доказам, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, доходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Бистрицького Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	О. Скітневська